Vești îmbucurătoare, lord Ormund.
Războiul a luat sfârșit, aliații ți s-au împrăștiat și nepoții au fugit.
Avem o nouă regină, care stă pe tronul tatălui ei.
Am auzit vorbe.
Dar, pe drum, vorbele roiesc ca muștele.
În înțelepciunea ei, regina vă arată ție și oștii tale îndurare.
Îngenuncheați și jurați-i credință.
Astfel, vă puteți întoarce în Orașul Vechi și puteți trăi în pace.
Ai vreo dovadă pentru spusele tale?
Sau să mă încred în sinceritatea și onestitatea prințului răzvrătit?
Mă crezi sau nu, vei descoperi adevărul curând.
Unchiul tău Otto l-a cunoscut nu demult,
urmat la scurt timp de garda Hightowerilor.
Și dacă sunt dornic să lupt?
Se înțelege de la sine.
Nu se cade să strici plăcerea acestei întâlniri.
Dar îți spun un lucru.
Cred că Ulf de colo s-ar bucura nespus
să se instaleze în odăile tale din Turnul Înalt.
Ulf, ți-ar plăcea să fii lordul Orașului Vechi?
Nu îmi dai de ales.
De unul singur, m-aș împotrivi.
Dar am multe alte vieți care depind de mine.
Așadar, în slujba păcii...
- ...mă voi supune. - Încântător!
Eu, Ormund Hightower,
făgăduiesc să-i fiu loial Rhaenyrei Targaryen, regina.
Îi jur credință.
Ai șovăit, lord Ormund, dar ai ales înțelept.
Acum întoarce-te, condu-ți oastea spre casă și veți fi cruțați.
Campania noastră a luat sfârșit.
Pornim pe Drumul Rozelor spre casă.
Era cât pe ce să uit.
Protejatul tău...
Daeron Targaryen.
El va veni cu mine.
Îl vei lua ostatic?
Ar fi o scăpare să-i îngădui moștenitorului prințului Aegon
să umble nestingherit prin Reach, călare pe dragonul său.
Îl vom trata cu blândețe, ca pe orice fiu al lui Viserys.
Câtă vreme te porți cum se cuvine.
Curaj, tinere prinț!
Mă bucur să te văd, nepoate.
Duceți-vă acasă!
CASA DRAGONULUI
Aerul e înțesat de stafii.
Nu neapărat nefericite.
Mă văd pe când eram copilă și veneam să...
îi cânt un cântec învățat.
Pe atunci era puternic.
Și mama.
Lordul Ormund s-a predat.
Ți-am adus și prințișorul.
Deși tot cred că trebuiau toți trecuți prin foc.
Trebuie să dovedesc încrederea tatei în mine.
Să conduc regatul așa cum și-ar fi dorit.
Oricum ar fi, trebuie să începem.
E bine să fiu încoronată oficial cât mai curând.
Deși pregătirile necesită timp și efort.
Trebuie să-i găzduim și să-i hrănim pe participanți,
să organizăm turniruri și marea procesiune.
Daeron Targaryen, Alteță.
Nu ne cunoaștem.
Sunt sora ta vitregă și moștenitoarea aleasă de tatăl nostru.
Tu te-ai pus în slujba fratelui tău, uzurpatorul.
Ce ai de spus?
- Deschide gura și vorbește-i reginei! - Ești prizonier în această casă.
Te vom trata în funcție de purtarea și docilitatea ta.
Uită-te la mine!
Vreau să aflu ce știa Ormund despre urzeala de a-mi răpi tronul.
Ce știi despre Aemond sau despre Aegon?
Ce știi despre mișcările lor?
Cum poftești. Zăvorâți-l într-o cameră!
Le dăm jos!
E mai tânăr decât mi-am închipuit.
E pretendent la tron. Va trebui să-i curmi zilele.
...era Tyland Lannister. Nu mi-a destăinuit nimic.
Știu doar că a spus să împartă aurul
și să-l ducă la adăpost, afară din oraș.
- Ce aur? - Se pare, Alteță,
- ...că averea Coroanei a fost luată. - Luată?
Vistieria e goală.
Mai poți întreține curtea o săptămână, două.
Puțin mai mult, dacă aduci înapoi aurul de pe Piatra Dragonului.
Dar ca să administrezi toate Cele Șapte Regate...
Nu! Și cu încoronarea mea cum rămâne?
- Ceva sigur știi tu. - Nu mi-au spus mare lucru.
- Poate fiindcă n-aveau încredere în mine. - Crezi în cuvântul lui, lord Corlys?
Nu cred că știe unde se află aurul.
- Și socotesc că adulmec bine minciuna. - Nu te-a întrebat nimeni.
Este îndatorirea Maestrei Șoptitorilor să-mi fie sfetnic.
După Defileu, trebuie să-l socotim mort pe ser Tyland.
Dar cuiva negreșit a spus.
Atunci acela este lordul Jasper.
Băț-de-Fier.
Vai de mine...
Situația în care ne aflăm este...
nefericită.
Dar un lucru e clar. Trebuie să fiu încoronată.
Încoronarea lui Aegon a fost în grabă.
A mea va fi cum se cuvine,
ca regatul să nu aibă îndoieli în privința conducătorului.
Alteță, după părerea mea, o asemenea risipă de bani
în timp ce poporul încă suferă le-ar lăsa un gust amar supușilor.
Nu e o chestiune de trufie, ci de legitimitate.
Flota Triarhiei e distrusă,
dar pirații supraviețuitori au ieșit la țărm.
Jefuiesc satele.
Răpesc femei și cer răsplăți pe care nu și le permite nimeni.
Cetatea înfruntă multe greutăți, Alteță.
Se pare că grânarele sunt aproape goale,
ogoarele zac pârloagă, iar vremea semănatului e departe.
De-am găsi un negoț...
Va dura până vom restabili rutele navale.
Iar acum nu avem suficiente corăbii
cât să ținem mărfurile în siguranță pe mare.
Între timp, să găsim grâne pentru pâine,
ca oamenii să nu mai flămânzească.
Stăruința oamenilor de a primi hrană este o neplăcere fără sfârșit.
Dar o populație flămândă este și periculoasă,
după cum prea bine știm și eu, și regina.
Câtă vreme vom mai irosi aici cu fleacuri?
Am câștigat războiul.
Mai trimite un corb la Casterly Rock!
Dacă Tyland a ascuns aur acolo, vom avea un răspuns de la lady Johanna.
Trimite corbi la toate casele mari!
De fapt, spune-le că regina lor le cere tribut.
Amintește-le cine e acum la cârma regatului.
Nu îți vei aduce aici consiliul mic de pe Piatra Dragonului?
Sunt multe treburi de aranjat.
M-au trădat, cu tăcerea lor, dacă nu cu fapta. Să nu mai aud de ei.
Unde e Aemond?
A pârjolit garnizoana lui Daemon, i-a ucis pe castelan și pe fiii lui la Harrenhal,
după care s-a făcut nevăzut.
Au trecut câteva zile de când Vhagar a fost văzută ultima oară.
Era o femeie acolo, un fel de maester.
Nu am auzit nimic despre ea.
Aemond nu ar cuteza să te înfrunte aici.
Nu, dar vreau să fie găsit.
Și Tâlharul de oi.
Sunt o primejdie.
Trimite-o pe Baela ca iscoadă.
Să pornească de la Harrenhal și să anunțe când zărește ceva.
Pe lângă asta, voi oferi o răsplată pentru capturarea călăreților lor.
Din câte se pare, nu avem bani de oferit.
Vom face rost cumva.
Sau, și mai bine, celui care îl va răpune pe Aemond cel Chior
îi voi oferi chiar Harrenhalul.
Nu mi-e de trebuință acum. Toate Ținuturile Riverane îmi aparțin.
A, da. Aegon a trimis în ștreang toți prinzătorii de șobolani.
E o onoare să vă slujesc drept gardă,
dar se cade să fiu alături de oamenii mei în oraș.
V-aș sfătui să numiți grabnic o Gardă a Reginei.
Va alege Daemon candidații. Vom lăsa asta în seama lui.
O clipă, Alteță.
Se pare că șobolanii au ros un depozit însemnat de lumânări.
Ducem lipsă de seu. Fie mai rechiziționăm, fie stăm în beznă.
- Rechiziționați. - Sigur.
- Nu gestionează nimeni... - Iertare.
- Cât privește dormitorul... - Lasă asta pentru mai târziu.
- Stegarii Hightower controlează Arbor. - Prețul vinului bun s-a întreit.
- Problema, firește, sunt banii. - Ajunge!
E timp berechet în următoarele zile să discutăm despre băuturi.
Unde mi-este aurul?
- Aurul? - Aurul Coroanei. Vistieria.
- Nu te preface că nu știi. - Nu te pot ajuta.
- L-a luat trezorierul. - Fără ca regina să știe ceva?
M-au urât de la bun început, mi-au disprețuit influența, prezența.
- Propriul tată mi-a ascuns urzeala lor. - Nu zău?
Ți-aș spune să vorbești cu el, dar l-ai răpus pe repede-înainte.
Te-a mângâiat vreun pic?
Pentru pierderea lui Jace?
Mai curând l-aș fi răpus pe Aegon, așa cum convenisem cu mama ta.
Dar iată-ne aici.
A fugit și îmi vine greu să cred că nu ai știut nimic nici despre asta.
Singur a fugit.
Fugise când m-am întors de la tine. Nu ai auzit spusele lui Orwyle?
Spusele lui? Sau ale tale?
Nu mă lua drept neghioabă!
Dacă te aștepți să prevăd orice urzeală vicleană
țesută de Larys Strong, mărturisesc că nu sunt în stare.
- Unde e Vhagar? Al cui e Tâlharul de oi? - Nu știu!
Aemond nu a părăsit cetatea, cum ți-am făgăduit?
Gărzile de pe ziduri nu ți-au îngăduit să intri?
Am făcut tot ce mi-a stat în puteri.
Mă vei învinui doar pe mine pentru faptele bărbaților?
Ne-ai făgăduit că vom putea pleca. Le-am spus gărzilor și apoi am fugit.
Nu știe nimeni cum arată.
Aegon.
Are cicatrici și arsuri.
Dragonul lui e mort. Declară-l mort și pe el.
Nu e în stare să lupte, iar dacă Larys îl va scoate în față...
îl poți desconsidera drept un impostor.
Încă militezi pentru viața lui.
Mi-ai ucis tatăl.
De îndată ce...
Aemond va fi găsit...
și nu îmi va mai contesta nimeni...
succesiunea la tron, vă voi elibera pe amândouă.
Până atunci, nu le pot arăta îngăduință Hightowerilor.
Nu vreau să stau în încăperea asta.
Vă voi arăta blândețe.
Veți primi hrană, îmbrăcăminte și...
Și o slujnică să se îngrijească de nevoile voastre.
Vă puteți plimba, sub pază, în Pădurea Zeilor.
Și puteți petrece câte o oră la câteva zile cu Jaehaera.
Nu vorbești serios, Rhaenyra. Te rog!
Nimic din toate astea nu-mi face plăcere.
Deci, în clipa de față, ar trebui să sper că fiul meu va fi capturat și ucis?
Îmi închipui că da.
Vreau să anunțăm că l-am găsit pe Aegon aici, mort.
Iscusită tactică, Alteță.
Iar Joffrey să fie adus înapoi din Vale.
E urmașul la tron. Trebuie crescut ca atare.
Știu multe despre locul acesta, dar azi l-am văzut prima oară.
E așa cum ți-ai închipuit?
Este deopotrivă mai mare și mai mic.
Bănuiesc că Alicent a pretins că nu știe
unde a fost transportat aurul.
- Într-adevăr. - Ai încredere în vorbele ei?
E totuși o Hightower.
Adevărat.
Dar nu ar fi nesăbuit să cred că într-o casă atât de mare
a sălășluit un singur șobolan?
Mă îngrijorează mult fiul ei, Daeron, pe care îl ținem captiv.
Ea știe?
S-ar cuveni să-i tai capul pentru trădare.
Este urmașul lui Aegon și o amenințare pentru tine.
Mi-e și frate vitreg
și nu a comis fărădelegi, ca Aegon și Aemond, dar...
De ce să nu-i curm zilele?
De ce să nu-l răpun așa cum și mie mi-au fost răpuși fiii?
Nu te împiedică nimeni.
Am numai treburi și pe nimeni căruia să i le încredințez.
Doamna mea de onoare, Elinda?
Elinda Massey e acum în oraș, unde ne-a slujit cu folos.
Trimite după ea. Și, Mysaria,
trage-i de limbă pe curteni.
Discret, cum doar tu poți.
Cei care le rămân credincioși Hightowerilor trebuie înlocuiți.
Numaidecât, Alteță.
Bună dimineața, Alteță!
O binecuvântare în numele Celor Șapte Care Sunt Unul.
Îți mulțumesc că ai venit grabnic aici.
- S-au schimbat multe în ultimele zile. - Sunt vremuri zbuciumate.
Pentru moment, sunt nevoită să renunț la încoronarea cuvenită,
dar mi-aș dori să fiu măcar unsă, de dumneata,
sub ochii supușilor.
Mă tem că nu pot face acest lucru.
Care ar fi motivul?
Cu câteva luni în urmă, v-am uns fratele, pe Aegon,
și l-am declarat regele de drept dinaintea zeilor și a oamenilor.
Da. Aegon a pierit, iar acum eu stau pe tron.
Așa spune Alteța Voastră.
Susții cumva că sunt o mincinoasă?
Nu i-am văzut rămășițele.
Iar Surorile Tăcute nu au fost chemate să se îngrijească de ele.
Înțelegeți negreșit că, dacă s-a produs vreo greșeală...
Nu e nicio greșeală.
Sunt moștenitoarea tatălui meu,
iar zeii înșiși dispun să conduc Cele Șapte Regate.
Nu ei m-au sprijinit și au dus la prăbușirea uzurpatorului?
Într-adevăr, așa s-a întâmplat.
Cum s-a întâmplat, dacă nu cu voia lor?
Un dragon mi s-a înfățișat când eram la ananghie.
Zeii mei nu au de-a face cu dragonii.
Sunt vietăți vrăjite, păgâne, întrupate în beznă,
în trufie și râvnă, pentru putere și pentru a ocoli pedeapsa.
Dragonii distrug...
fără să făurească nimic.
Nu pot aduce nimic bun în lume.
Ți-ai prezentat poziția cât se poate de limpede.
Cu tot respectul, vă sfătuiesc
să nu vă faceți din credință un dușman.
Călăuzește, mângâie și vă aduce supușii aproape unul de altul.
O subestimați pe propriul risc.
Trebuie să-ți mărturisesc un lucru pe care pesemne l-ai intuit.
Alyn din Hull și fratele său, Addam, sunt fiii mei.
Mama lor construia corăbii, am cunoscut-o în primele mele călătorii.
Nu i-am recunoscut drept fiii mei.
Mi-a fost rușine.
Și nu am vrut să o mâhnesc pe Rhaenys, soția mea.
Îi sunt îndatorat că m-a iertat înainte să moară.
Nu bănuisem.
Dar acum cred că observ asemănarea.
Nu te teme de reproșuri din partea mea.
Nu puțini sunt lorzii care au amestecat sângele nobil cu cel de rând.
Fiii lor nu sunt mai puțin neînfricați.
Fiecare s-a dovedit a fi vrednic de mai mult decât i s-a încredințat.
Într-adevăr. Îi suntem îndatorați lui Alyn pentru vitejia sa
atât în insulele Stepstones, cât și, de curând, în Defileu.
Te-ai dovedit a fi un bun comandant.
Mi-am făcut doar datoria, Alteță.
Iar Addam m-a încredințat de faptul că zeii îmi surâd.
Când speranța mi-a slăbit, mi te-au trimis pe tine.
E o mare onoare să vă slujesc, Alteță.
Acestea fiind spuse, Alteță...
mi-am recunoscut fiii.
Mai mult decât atât, îl numesc pe Alyn moștenitorul meu.
Am rugămintea să le conferi legitimitate.
Îngăduie-le să poarte numele Velaryon.
Să fie lorzi ai regatului.
Întrucât fără ei...
neamul meu ia sfârșit...
iar numele îmi e șters.
E bine că ți-ai găsit un moștenitor.
Amândoi am pătimit enorm, iar eu...
Nu îți pot refuza un nou drum, dar, lord Corlys...
O vorbă din partea reginei.
Atâta tot.
Aveți emoții mari, Alteță?
Potrivite, dată fiind situația.
Am căutat simpatia supușilor de departe,
dar nu m-am arătat în fața lor în calitate de regină.
Ați fost îndelung așteptată.
Atunci, vor avea multe așteptări din partea mea.
Și ducem lipsă de resurse.
Nu știu cum i-aș putea mulțumi.
Pentru unii, va fi de ajuns să spună că au văzut o regină.
Să vă aduc bijuteriile?
Nu voi purta podoabe inutile.
Trebuie să arăt putere.
Iscusință.
Sabia, poate.
Nu va contrazice ceea ce doriți să le transmiteți reclamanților?
Ai dreptate.
Totuși...
Un lanț ar fi potrivit.
Pentru solemnitate.
Unul din acestea.
- Băga-mi-aș! - Alteță?
Sângerez.
- Sunteți sigură? - Da. Fir-ar!
Normal...
Vă aduc niște cârpe.
Rhaenyra Targaryen, Prima pe numele său.
Regina Andalilor, a Rhoynarilor și a Primilor Oameni.
Lady a Celor Șapte Regate și Protectoare a Domeniului.
Alteță, sunt țesătoare și în munca mea am nevoie de fire de lână.
Acum ducem mare lipsă de lână,
iar oile pe care le mai avem ne sunt mâncate de dragoni.
Lâna nu poate fi recoltată înainte ca animalul să fie mâncat?
Pare destul de ușor.
Neîndoielnic, ar fi de ajutor,
dar suntem mulți în breasla noastră.
Ca să ne refacem resursele, avem nevoie de o investiție.
Cinci sute de dragoni de aur.
Revenind la chestiunea oilor, Alteță...
Această soluție nu ne asigură și o sursă de carne.
- Noi, măcelarii, rămânem fără negoț. - Vânat nu există?
Prin preajmă, nu.
Și toți vânătorii au fost luați drept arcași.
Primind bani din partea Coroanei...
Să luăm în calcul Pădurea Regelui?
Ar fi un gest îndrăzneț, Alteță.
Un gest care v-ar fi jignit strămoșii regali.
Nu sunt nici cerbi, nici mistreți, dar ați putea găsi iepuri.
Subiectul merită discutat într-o altă adunare.
Să intre următorul reclamant!
Mă numesc Sylvi, Alteță.
Am avut cinstea de a o ajuta pe lady Mysaria
în campania împotriva uzurpatorului.
Vă mulțumesc atât ție, cât și tuturor celor care mi-ați rămas credincioși.
Nu am venit să vă cer bani,
ci dreptate,
pentru tot ce au pătimit oamenii de rând de-a lungul acestor luni.
Blocada a fost ridicată. Cât de curând, negoțul se va relua.
Nu doar blocada ne-a adus o sumedenie de lipsuri, Alteță.
Ci și bogătașii.
Lorzii nobili.
Și-au îndestulat cămările cu tot ce-au putut
și săracilor nu le-a mai rămas nimic.
Este adevărat?
Nu sunt o femeie naivă, Alteță.
Este în firea lucrurilor.
Dar când nobilii iau și puținul rămas
și îl pun la păstrare, în timp ce săracii flămânzesc...
aduc această problemă dinaintea reginei mele,
care a urcat pe tron ca apărătoare a supușilor săi.
E un element primejdios, care caută să pună necazurile pe seama bogaților.
- În război, toți au de pătimit. - Unii, mai mult decât alții.
Dintotdeauna a fost așa.
Totuși, în vremuri ca acestea, e o măciucă în mâini nesăbuite,
care stârnește frământări și răzmerițe.
- Oamenii de rând nu merită... - Pentru crampe.
...prevederea și protecția reginei lor?
Este un legământ încălcat pe propriul risc.
- Vor să le oferim ordine și siguranță. - Vor să le oferim carne
și lemne pentru foc.
În ochii tăi, de la cine așteaptă toate astea?
Mi-am câștigat locul la această masă, în ciuda originilor mele.
Voi lăsa pe alții să judece care e calea cea mai bună.
Baela s-a întors?
- Ce a aflat de Vhagar și Tâlharul de oi? - Singurul dragon văzut a fost Sunfyre.
Răpus de mult și putrezind.
Va porni din nou astă-seară.
Să o însoțească Addam.
Nu se pot ascunde multă vreme.
- Ți se va face dreptate. - Nu mi se va face nicicând.
Dar voi devora orice fărâmă de dreptate voi putea înhăța.
Între timp, Alteță, vă îndemn să vă aplecați asupra problemei...
Nu e nicio problemă. Sunt văicăreți care își varsă nemulțumirea
- ...pentru starea lucrurilor. - Lord Corlys?
Las decizia în seama reginei.
Nefolositor.
Tatăl Alteței Voastre ce ar face?
Cred că ar organiza un ospăț.
E o zi nemaipomenită pentru voi trei.
E o mare onoare, Alteță.
Ulf, sub ce nume de cavaler te vei prezenta?
Targaryen, Alteță.
Nici pomeneală.
Atunci, alt nume nu știu.
Găsește-ți unul!
Cel Alb, atunci?
Bun. Și tu?
De meserie, sunt fierar, Alteță.
O să-mi zic Ciocanul.
Hugh Ciocanul.
Ulf cel Alb.
Și Addam din Hull.
Îngenuncheați!
În numele Războinicului, vă însărcinez să fiți viteji.
În numele Tatălui, vă însărcinez să fiți drepți.
În numele Mamei,
vă însărcinez să-i ocrotiți pe tineri și nevinovați.
- Asta-i tot? - Ser Ulf.
Ser Hugh. Ser Addam.
Cavaleri în slujba reginei voastre.
Jurați credință conducătoarei voastre și cauzei sale,
să fiți slujitori și reprezentanți ai Coroanei tot restul vieții?
Jur, Alteță.
Și eu jur.
Până la moarte.
Ser Luthor, vreau să-ți cer părerea legat de un gând al meu.
Un ospăț pentru feluriți nobili pe care să-i alegem...
Alteță!
Mă întrebam la ce trai m-aș putea aștepta,
acum, că suntem în Debarcaderul Regelui.
Da, desigur. V-am făgăduit toate cele necesare ție și soției tale.
A plecat.
Am căutat-o în cetate și am aflat că a plecat cu fratele ei la Tumbleton.
Orașul nu îi oferea nimic.
Trimite după ea și vă vom pregăti o casă pe Dealul Visenyei.
Când veți face asta, Alteță?
De îndată ce voi putea.
În clipa de față nu am un consiliu mic...
și nici o Gardă în slujba mea.
Sunt asaltată de încurcături și neajunsuri.
De îndată ce mă voi redresa, voi da curs solicitărilor tale.
Regina moștenitoare, Alteță.
Prea bine.
Mulțumirile mele...
Alteță.
Iartă-mă că ți-am vorbit tăios mai devreme.
Am doar un lucru mărunt să-ți cer.
Te ascult.
Am rugămintea ca trupul tatei să fie trimis în Orașul Vechi,
unde să fie așezat alături de mama.
Cum dorești.
Îți mulțumesc.
Mi se pare ciudat...
să fiu aici cu tine.
Alicent!
Ai condus regatul, neoficial, cât timp tata a zăcut la pat.
Într-adevăr.
Astăzi i-am ascultat pe reclamanți.
Sunt mulți.
Iar nevoile lor, și mai multe. Este o povară grea.
Cum i-ai făcut față?
Sincer?
E cu neputință să fii la cârma regatului
și să rămâi tu însăți.
Ai de făcut felurite alegeri și e posibil ca, uneori,
să fii nevoită să închizi ochii când oamenii suferă și pier.
Există în tine o ușă ce trebuie închisă.
Vei face lucruri de la care inima ta ar fi dat înapoi
înainte să urci pe tron.
Îmi dau bine seama că e o luptă,
dar resping faptul că trebuie să devin ceva ce nu sunt.
Rămâne de văzut.
Tata a rămas el însuși.
Tatăl tău a trăit într-o lume creată de el.
Noi două nu am pășit nicicând în ea.
Bine ați venit!
Ați auzit cu toții, negreșit,
că urcarea noastră pe tron este proclamată în tot regatul.
Hightowerii au îngenuncheat deja în fața mea
și, de asemenea, toți cei prezenți aici mi-au jurat credință.
Mai târziu decât mi-ar fi plăcut.
Dar vin în fața voastră ca o împăciuitoare.
Este o mare onoare pentru noi, Alteță, să vă primim în sfârșit aici.
Mărturisesc, după cum bine știu toți cei prezenți aici,
că am pus la îndoială de la bun început pretențiile Hightowerilor la tron.
Sunt sigură că e adevărat.
Deși nu am auzit să vă fi împotrivit acestor pretenții.
Din câte văd, masa e servită.
Ce e asta?
Asta au mâncat oamenii de rând din oraș.
Ba chiar mai rău, în timp ce voi și semenii voștri
ați ascuns provizii în cămări.
Alteță, ne-a fost teamă.
Voiați să murim de foame, laolaltă cu familiile noastre?
Aș vrea să nu moară nimeni.
Mi-aș dori ca oamenii cu stare să gestioneze resursele
și să se îngrijească de cei nevoiași ca păstorul de oile sale.
Săracii, aidoma șobolanilor, au năpădit orașul.
Șterpelesc și se bat pentru orice firimitură.
Nu ai face la fel, dacă ți-ar flămânzi copiii?
Nu, nicidecum.
Admirabilă stăpânire de sine!
Te-ai așeza cu eleganță în mormânt.
În timp ce stați aici la masă, Mantiile mele Aurii vă intră în case.
Vă caută în cămări toate proviziile adunate cu lăcomie.
Mi le vor aduce mie, să le împart celor care au nevoie de ele.
- Este de neimaginat! - Suntem tâlhăriți!
Ceea ce vă solicită Coroana nu este un jaf, ci o datorie.
Iar ospățul vă va fi învățătură de minte
în ceea ce privește așteptările mele de la voi de acum înainte.
O seară bună!
Alteță!
Casa Manderly, nu-i așa?
Ser Torrhen Manderly, Alteță.
Umilul dumitale slujitor.
Umilința îți aduce zâmbetul ăsta pe buze, ser Torrhen?
Nu, ci admirația pentru o tactică iscusită.
Mantiile Aurii vor vizita și gospodăria ta.
Nu încape îndoială că o merit, ca toți cei prezenți aici.
E o mișcare îndrăzneață, va fi aplaudată de oamenii de rând.
Poate așa vor uita că tocmai din cauza blocadei
li s-a împuținat pâinea.
Fii pe pace, ser Torrhen.
Memoria mea e foarte bună.
Îți vor purta pică pentru asta.
Sunt negustori și nobili mărunți.
- Au greșit și știu bine asta. - Mărturisesc că e nostim.
Va ajuta o mână de oameni, timp de câteva săptămâni,
dar pe ceilalți cu nimic.
- Este doar un gest. - Da, iar gesturile contează.
Dar ai dreptate când spui că nu este o soluție de durată.
Pentru asta, am nevoie să zbori.
Mergi în Vale.
Lady Jeyne nu mi-a trimis oștenii promiși.
Își poate achita datoria în bani.
E o misiune pe care o voi savura.
Voi convoca aici celelalte case mari.
Între timp, revino cu aur sau cu promisiuni de aur.
Altfel, ne împleticim dinainte să pornim la drum.
Ai ajuns până aici și, cu toate astea, tot nu știi cine ești.
Dacă nu îmi pot administra orașul, cum să conduc un întreg regat?
Aegon Cuceritorul avea trei dragoni.
Acum, tu ai șase. Este o putere de neînchipuit.
De ce bâjbâi aici după aur, când avem lumea la picioare?
Am putea fi stăpâni peste Dorne.
Apoi peste Essos și Orașele Libere.
Peste Yi Ti și bogățiile sale.
Se spune că la capătul lumii există un oraș în care oamenii au aripi.
Îmi amintesc că îmi doream să merg acolo, să-i văd cu ochii mei.
Oamenii aceia ne vor sluji. Te vor sluji pe tine.
Vei avea un imperiu de necucerit.
Iar copiii noștri îl vor conduce pe veci.
Ne zugrăvești ca pe niște prădători, aidoma piraților care ne chinuiesc.
Ne zugrăvesc ca pe niște zei, Rhaenyra.
Ceea ce am fost sortiți mereu să fim.
Așa cum cere profeția.
Nu asta a fost dintotdeauna promisiunea dragonilor?
Visul Vechii Valyrii?
Tata spunea că dragonii
reprezintă o putere cu care nu e de joacă.
Tatăl tău.
A fost un om bun...
Mi-am găsit împăcarea cu el.
Dar și-a lepădat dragonul.
Nu a căutat niciodată măreția.
Știa că poți ajunge să ai prea multă putere.
Visul Vechii Valyrii s-a sfârșit în Urgie.
Să stăpânim cum se cuvine Debarcaderul Regelui,
înainte de a privi în zare.
Alteță...
Pe Daeron tot trebuie să-l ucizi.
Astăzi ești obosită.
Nu pot dormi în patul ăla.
Un nou așternut, poate.
Poate.
Ți-ai îngropat mâhnirea.
Nu simt mâhnire. Nu simt nimic.
Ba nu. De fapt, simt mânie.
O mânie care se umflă fără să o pot stăpâni.
Cunosc această mânie.
Îi voi aduce dinaintea mea pe cei care mi-au răpus fiii, Mysaria.
Îți jur.
E mai bine că septonul te-a refuzat.
Vei fi unsă acum.
În cinstea reginei!
Rhaenyra!
Am stat departe prea multă vreme.
Dar, în sfârșit, am fost readuși împreună!
Uzurpatorii sunt înfrânți și mi-am ocupat tronul de drept.
De pe care voi cârmi cu chibzuință.
Cu forță, dar și cu îngăduință...
așa cum i se potrivește unei regine adevărate.
Drept mărturie, vă aduc daruri spre a vă ușura viața.
Și în cinstea tatălui meu, care a condus regatul înaintea mea.
Zeii fie cu tine!
Alteță!
O vorbă.
Însoțește-mă!
L-ai uns cavaler pe Addam, dar se pare că i-ai dat numele Hull, nu Velaryon.
Conveniserăm, cel puțin așa am crezut, că el și Alyn vor deveni fii legitimi.
Dacă e ceva ce ține de ceremonie sau...
Îmi pare rău, Corlys, dar nu pot face acum ce îmi ceri.
Ți-am oferit...
tot ce am avut, am pus totul în slujba ta.
Castelul îmi zace în cenușă,
iar în schimb am cerut o singură favoare.
Cunoști prea bine vorbele care mi-au chinuit fiii de la bun început.
Domnia mea abia a început.
În clipa de față, nu pot fi văzută conferind legitimitate...
unor fii născuți în afara căsătoriei nobile.
Așadar, îmi vei jigni casa,
ca să fii văzută drept ceva ce nu ești.
Trebuie să mă gândesc la Joffrey.
Te-am apărat cu înverșunare când ți s-a pus fidelitatea la îndoială.
Da, și îți mulțumesc pentru asta și pentru multe alte lucruri.
Dar acum sunt toți cu ochii pe mine.
Poate că, într-o bună zi, când își vor mai abate atenția...
Ți-e rușine.
- E o chestiune de legitimitate. - Fiul tău Joffrey...
e un copil din flori.
Fiul tău Lucerys, pe care l-am acceptat drept moștenitor...
- ...era un bastard. - Lord Corlys!
Fiul tău Jacaerys a trăit și a pierit ca un bastard!
Spune-mi răspicat de ce copiii tăi merită ceva ce alor mei le este refuzat.
Helaena e în Pădurea Zeilor. Îți mulțumește.
Fiul tău, Daeron, este ținut captiv aici, în castel.
Aici? De când?
Mi-a fost adus acum două zile,
potrivit înțelegerii prin care vărul tău s-a predat.
Și ce...?
Ce ai de gând să faci cu el?
S-ar cuveni să-i tai capul, dar...
nu a luat parte la trădarea fratelui său.
A făcut doar ce i-au cerut rudele mai în vârstă.
Drept urmare, îl voi trimite în nord, la Zid.
Va fi în Rondul de Noapte și nu se va mai întoarce,
dar va rămâne în viață.
Vrei să-ți mulțumesc?
Văd că te-ai arătat milostivă.
Dar jelesc ceea ce ar fi putut fi.
A fost trimis sub tutelă încă din fașă. L-am văzut o dată în ultimii cinci ani.
Abia dacă îl cunosc și cu toate astea...
Din câte se spune, și-a înfruntat soarta cu dârzenie.
Aș vrea să-l văd.
Te vei alătura Rondului de Noapte și vei sluji acolo până la moarte.
Este un drum anevoios, dar demn de cinste.
Văd că nu te mișcă nimic. E păcat. Mama ta e aici.
Te-aș sfătui să lași garda jos.
Măcar o dată, înaintea călătoriei lungi.
Regina moștenitoare, ser.
Iat-o!
Uită-te la ea!
Nu îl cunoști pe băiat.
Nu e Daeron.
Atunci, cine ești?
Vorbește!
M-a obligat. L-am implorat.
Cine te-a obligat?
Lordul Ormund Hightower.
Mi-a albit părul
și mi-a spus să joc rolul prințului.
Chiar dacă m-ar pârjoli dragonii ei.
M-a amenințat că, dacă spun ceva, îmi atârnă mama în ștreang.
Mama adevărată.
Nu este regină, Alteță.
Este doar o lady și suntem un popor de negustori.
Ormund m-a înșelat.
Neîndoielnic, fiul tău e la el.
Chiar a crezut că nu voi afla?
Ce joc mai e și ăsta?
Alteță, am fost trimis să vă înștiințez că am isprăvit treaba aici.
Însemnele Hightower au fost îndepărtate din castel.
Ardeți-le pe toate!
E un Stăpân de Dragoni la poartă.
Ce s-a întâmplat?
Oastea Hightower a cucerit Tumbleton.
Poftim?
Au pătruns pe străzile orașului.
Locuitorii săi sunt ostatici.
Și dragonul tânăr?
L-au dus dincolo de porți.
Eu singur am scăpat.
Îi voi pârjoli.
Dar, odată cu ei, v-ați pârjoli propriii supuși,
mame și copii care caută îndurarea Alteței Voastre?
Ce nădăjduiește Ormund să înfăptuiască?
Brațul mi-e lung.
Nu poate învinge.
Traducerea: Lucia-Elena Popovici