Glædeligt nyt, lord Ormund.
Krigen er forbi, Deres allierede er spredt, og Deres nevøer flygtet.
Der er en ny dronning, og hun sidder på sin fars trone.
Vi har hørt rygterne.
Men på vejen sværmer rygter som fluer.
Dronningen har tilbudt at skåne Dem og Deres hær.
De skal blot knæle og sværge troskab -
- og så kan De vende tilbage til Oldtown og leve Deres liv i fred.
Kan De bevise Deres påstand?
Eller skal jeg stole på, at den uregerlige prins er pålidelig og retskaffen?
Stol på mig, eller lad være. De skal nok snart få sandheden at se.
Deres onkel Otto så den for ganske nylig -
- og Hightower-garden kort efter ham.
Og hvis jeg hælder til at kæmpe?
Det virker ret indlysende.
Der er ingen grund til at tilsmudse dette behagelige møde.
Om end jeg tror ...
... at Ulf der virkelig ville nyde at slå sig ned i High Tower.
Kunne du tænke dig at være lord af Oldtown, Ulf?
Jeg har ikke noget valg.
Hvis det blot var mig, ville jeg kæmpe.
Men jeg har mange andre liv at tænke på.
Så i fredens interesse overgiver jeg mig.
Herligt.
Jeg, Ormund Hightower -
- lover at være tro mod dronning Rhaenyra Targaryen.
Jeg sværger hende troskab.
Et klogt, om end modvilligt valg, lord Ormund.
Rejs straks hjem med Deres hær, og De vil blive skånet.
Vores felttog er forbi.
Vi rejser hjem ad Rosenvejen.
Jeg var lige ved at glemme en ting.
Deres myndling ...
... Daeron Targaryen.
Han kommer med mig.
Tager De ham som gidsel?
Jeg kan ikke lade en af prins Aegons arvinger -
- spankulere rundt, og så endda med sin drage.
Vi skal nok behandle ham godt, som vi ville enhver af Viserys' sønner.
Så længe De opfører Dem pænt.
Vær tapper, unge prins.
Vel mødt, nevø.
Rejs hjem.
Luften er tyk af spøgelser.
De er ikke ulykkelige. Jeg ser mig selv som barn komme for ...
... at spille en melodi for ham.
Han var stærk dengang.
Og min mor.
Lord Ormund overgav sig.
Vi har din lille prins.
Jeg synes stadig, at vi skulle have brændt dem alle.
Jeg må retfærdiggøre min fars tiltro til mig.
Regere, som han ville have ønsket.
Under alle omstændigheder må vi begynde.
Jo før jeg formelt krones, des bedre -
- selv om det kræver store forberedelser.
At huse og bespise alle, der skal deltage.
At arrangere turneringer, det store optog.
Daeron Targaryen, Deres Nåde.
Vi har ikke mødt hinanden.
Jeg er din halvsøster og vores fars udvalgte arving.
Du har fløjet i din brors, tronranerens, tjeneste.
Hvad har du at sige?
- Åbn munden, og tal til din dronning. - Du er en fange i dette hus.
Din behandling vil afhænge af din opførsel og føjelighed.
Se på mig.
Hvad vidste Ormund om sammensværgelsen om at frarøve mig min krone?
Hvad så med Aemond eller Aegon?
Hvad ved du om deres færden?
Som du vil. Spær ham inde i et kammer!
På vej ned!
Han er yngre, end jeg troede.
Han er en tronprætendent. Du bliver nødt til at slå ham ihjel.
Det var Tyland Lannister. Han betroede sig ikke til mig.
Jeg ved kun, at han ville dele guldet op og sende det ud af byen og i sikkerhed.
- Hvilket guld? - Kronens rigdom er blevet taget.
- Taget? - Dit skatkammer er blevet tømt.
Der er nok til en uge eller to.
Lidt længere, hvis du henter Dragonstone-guldet hertil.
Men for at forvalte hele riget ...
Nej! Hvad med min kroning?
- De må vide noget. - De fortalte mig meget lidt.
- Fordi de stolede meget lidt på mig. - Stoler du på ham?
Jeg tror ikke, han ved, hvor guldet er, og jeg kan lugte en løgn.
Ingen spurgte dig.
Det er min Hviskemesterindes pligt at rådgive mig.
Efter Halsen må vi formode, at ser Tyland er død.
- Men han må have fortalt det til nogen. - Så ville det være lord Jasper.
Jernstang.
Du milde.
Omstændighederne er ...
... beklagelige.
Men jeg må stadig afholde en kroning.
Aegons var forhastet.
Min skal gøres ordentligt, så riget ikke er i tvivl om, hvem der regerer.
Jeg tror, at hvis De bruger så store udgifter, mens Deres folk stadig lider -
- kan det give dem en bitter smag i munden.
Det handler ikke om forfængelighed, men retmæssighed.
Triarkiets flåde er udslettet, men de overlevende pirater er gået i land.
De plyndrer landsbyer, tager kvinder og kræver enorme løsesummer.
Der er også problemer i byen.
Kornkamrene er næsten tomme -
- markerne ligger brak, og der plantes først om mange måner.
Hvis vi kunne handle ...
Det vil tage tid at genetablere ruterne -
- og vi har ikke længere nok skibe til at beskytte varerne på havet.
Vi må finde korn til brød eller lade folket sulte igen.
Folkets insisteren på at spise er en endeløs ulejlighed.
En sulten befolkning er farlig, som dronningen og jeg ved.
Hvor lang tid skal vi spilde på bagateller her?
Krigen er vundet.
Send en ny ravn til Casterly Rock.
Hvis Tyland har skjult guld der, vil vi høre fra lady Johanna.
Send bud til alle de store huse.
Sig til dem, at deres dronning forlanger tribut.
Mind dem om, hvem der nu er rigets hersker.
Får du ikke dit lille råd fra Dragonstone bragt hertil?
Der er meget at se til.
De forrådte mig med deres tavshed, hvis ikke deres gerninger. De er færdige.
Hvor er Aemond?
Han brændte Daemons garnison ved Harrenhal og dræbte forvalteren og dennes sønner.
Så forsvandt han.
Ingen har set Vhagar i flere dage.
- Der var en kvinde, en slags maester. - Hende har jeg ikke hørt noget om.
Aemond tør ikke udfordre dig her.
Nej, men han skal findes.
Og Fårestjæler.
De er farlige.
Lad Baela flyve ud for at lede.
Begynd ved Harrenhal, og meld tilbage, når de er blevet set.
Derudover udlover jeg en dusør for pågribelsen af deres ryttere.
Det lader til, at vi ikke har en dusør.
Så finder vi en.
Endnu bedre. Den, der dræber Aemond Enøje, får Harrenhal.
Jeg har ikke brug for den nu. Alle Flodlandene er mine.
Nå ja. Aegon hængte alle rottefængerne.
Det er mig en ære at beskytte Dem -
- men min plads er hos mine mænd i byen.
Jeg råder Dem til at udpege en dronningegarde.
Daemon kan finde egnede kandidater.
Min dronning? Rotterne har ædt sig gennem en stor beholdning af lys.
Vi må enten rekvirere nye lys eller sidde i mørke.
- Så rekvirér dem. - Javel.
- Der er ingen til ... - Om forladelse.
- Vedrørende sovekammeret ... - Det må vente.
Hightowers bannerførere kontrollerer gården.
- Prisen på god vin er tredoblet. - Træd tilbage.
- Problemet er penge ... - Det er nok!
Der skal nok blive tid til at få alle detaljer på plads.
Hvor er mit guld?
- Dit guld? - Kronens guld. Skatkammeret.
- Spil ikke uvidende. - Jeg kan ikke hjælpe.
- Skatmesteren fjernede guldet. - Og dronningen vidste intet?
De hadede mig lige fra begyndelsen. Min indflydelse og blotte tilstedeværelse.
- Min egen far holdt mig hen i uvidenhed. - Virkelig?
Jeg ville henvise dig til manden selv, men ham dræbte du jo.
Fik du det bedre af det?
Over tabet af Jace?
Jeg ville hellere have dræbt Aegon, som din mor og jeg aftalte.
Men nu står vi her.
Han er borte, og jeg tror heller ikke på, at I ikke havde en finger med i det.
Det gjorde han selv.
Aegon var flygtet, da jeg vendte tilbage. Har Orwyle ikke givet sin forklaring?
Hans eller din? Du skal ikke behandle mig som en tåbe.
Jeg indrømmer, at jeg umuligt kan forudse alle Larys Strongs lumske planer.
Hvor er Vhagar? Hvem rider på Fårestjæler?
Det ved jeg ikke! Er Aemond ikke fløjet væk, som jeg lovede?
Lod vagterne dig ikke komme ind?
Jeg har gjort alt, hvad jeg kunne. Bebrejder du mig for mændenes gerninger?
Du lovede, at vi kunne rejse bort. Vi sagde det til vagterne. Vi flygtede.
Ingen ved, hvordan han ser ud.
Aegon.
Han har mange ar og brandsår.
Hans drage er død. Erklær ham død også.
Han kan ikke kæmpe, og hvis Larys vil gøre ham til konge ...
... kan du afvise ham som en bedrager.
Du argumenterer for hans liv.
Du dræbte min far.
Når Aemond er blevet fundet ...
... og truslen mod mig er fjernet, kan I frit rejse væk.
Indtil da kan jeg ikke blive set gøre huset Hightower tjenester.
- Jeg vil ikke blive herinde. - Jeg vil ikke behandle jer dårligt.
I vil få mad og tøj og ...
... en tjenestepige til at tage sig af jer.
I må gå i gudeskoven under opsyn -
- og du må se Jaehaera i en time med nogle dages mellemrum.
Det kan du ikke mene, Rhaenyra.
Intet af det her glæder mig.
Så jeg skal altså håbe på, at min søn tages til fange og dør?
Det kan jeg kun forestille mig.
Udsend en erklæring om, at vi fandt Aegon her, død.
Snedigt, Deres Nåde.
Og hent Joffrey tilbage fra Dalen.
Han er den næste i følgen og min nye arving.
Jeg ved meget om stedet, men havde aldrig set det før.
- Er det, som De forestillede Dem? - Det er både større og mindre.
Jeg gætter på, at Alicent ikke afslørede, hvor guldet er gemt.
- Det gjorde hun ikke. - Men De stoler stadig på hende?
- Hun er jo en Hightower. - Sandt.
Men ville det ikke være tåbeligt at tro, der kun er én rotte i så stort et hus?
Jeg har kvaler med hendes søn, Daeron, som vi nu holder fangen.
Ved hun det?
Jeg burde tage hans hoved for at være en forræder.
Han er Aegons arving og en trussel mod Dem.
Han er også min halvbror og har ikke begået Aegons og Aemonds forbrydelser ...
Hvorfor skulle jeg ikke dræbe ham, som mine egne sønner blev dræbt?
Ingen kan stoppe Dem.
Jeg har bjerge af problemer og ingen at betro dem til.
Min hofdame, Elinda?
Elinda Massey er nu i byen og har tjent os godt der.
Send bud til hende, og Mysaria ...
Afhør de ansatte.
Diskret, som kun De kan.
Hightowers folk må udskiftes.
Med det samme, Deres Nåde.
Godmorgen, Deres Nåde.
En velsignelse i De Syv Som Er Ens navn.
Tak, fordi De kom med så kort varsel.
- Der er sket meget de seneste dage. - Det er en turbulent tid.
Indtil videre må jeg give afkald på en ordentlig kroning -
- men jeg ønsker stadig at blive salvet af Dem -
- foran folket.
Det er desværre ikke muligt.
Af hvilken grund?
For få måneder siden salvede jeg Deres bror, Aegon ...
... og erklærede ham den retmæssige konge foran guder og mennesker.
Ja. Aegon er død, og nu sidder jeg på tronen.
Ja, det hævder De.
Påstår De, at jeg lyver?
Vi har ikke set hans jordiske rester.
De Tavse Søstre er heller ikke blevet tilkaldt for at tage sig af dem.
De må forstå, at hvis der er sket en eller anden form for fejl ...
Der er ikke sket nogen fejl.
Jeg er min fars arving -
- og guderne selv har bestemt, at jeg skal herske.
Har de ikke ophøjet mig og kastet tronraneren i afgrunden?
- Det er sandt, at det er sket. - Skulle det være sket uden deres vilje?
En drage kom til mig i nødens stund.
Mine guder beskæftiger sig ikke med drager.
De er en verdslig magi, skabt i mørket -
- af stolthed og begær efter magt og straffrihed.
De ødelægger, men de skaber ikke.
Der kommer intet godt ud af dem.
De har gjort Deres holdning meget klar.
Lad mig give Dem et råd med al respekt. Gør ikke Troen til Deres fjende.
Den formaner og trøster og binder Deres folk sammen.
Det er farligt at undervurdere den.
Jeg må tilstå noget, som du nok allerede har gættet.
Alyn og hans bror Addam er mine sønner.
De blev født af en kvinde, en skibsbygger, jeg mødte på mine rejser.
Jeg vedkendte mig dem ikke.
Jeg skammede mig.
Jeg ville ikke volde min hustru, Rhaenys, sorg.
Jeg er taknemmelig for, at hun tilgav mig, inden hun døde.
Det havde jeg ikke gættet.
Men jeg tror, at jeg kan se det nu.
Frygt ikke, at jeg bebrejder dig.
Mangen en lord har blandet adeligt og lavfødt blod.
Det gør ikke deres sønner mindre standhaftige.
De har vist sig værdige til mere, end de har fået før.
Bestemt. Vi står i gæld til Alyn for hans tapperhed -
- både ved Trædestenene og for nylig i Halsen.
- De har vist Dem at være en sand leder. - Jeg gjorde blot min pligt, Deres Nåde.
Og Addam har forsikret mig om, at guderne støtter mig.
Da jeg havde mistet alt håb, sendte de Dem.
Det er en ære at tjene Dem.
Derfor, min dronning ...
... har jeg vedkendt mig mine sønner.
Hvad mere er, vil jeg gøre Alyn til min arving.
Så jeg vil gerne bede dig om at legitimere dem.
Lad dem bære navnet Velaryon.
Lorder af riget.
For uden dem er min slægtslinje brudt ...
... og mit navn udslettet.
Det er godt, at du har fundet en arving.
Vi har begge lidt store tab, og jeg ...
... jeg under dig gerne en ny vej fremad, men ...
Et ord fra tronen.
Det er ganske enkelt.
Er Deres nerver rolige?
Så rolige, som de bliver.
Jeg har bejlet til småfolket på afstand, men aldrig stået foran dem som dronning.
De har ventet på Dem.
Så forventer de også meget.
Ressourcerne er knappe. Jeg ved ikke, om jeg kan tilfredsstille dem.
For nogle vil det være nok at kunne sige, at de har set en dronning.
Skal jeg hente juvelerne?
Jeg vil ikke bære unødvendig pynt.
Jeg må vise styrke.
At jeg er rede.
Men måske sværdet?
Vil det ikke modsige det, De ønsker at formidle til ansøgere i nød?
De siger noget.
Men alligevel.
Måske en kæde. For at fremstå højtidelig.
En af de her.
- Pis! - Deres Nåde?
Jeg bløder.
- Er De sikker? - Ja. Pis!
Selvfølgelig.
Jeg henter nogle klude.
Rhaenyra Targaryen, den første af sit navn -
- andalernes, rhoynarernes og de første menneskers dronning -
- hersker over De Syv Kongedømmer og Rigets Beskytter.
Deres Nåde, jeg er væver, og jeg handler med uld.
Der er stor mangel på pels -
- og fårene er blevet taget af drager.
Kan man ikke klippe pelsen af, før dyret fortæres? Det virker let nok.
Det ville naturligvis hjælpe, ja -
- men vi er mange i vores lav.
For at genoprette vores ressourcer har vi brug for en investering.
500 gulddrager.
Med hensyn til fårene, min dronning ...
Det udfald ville ikke give os noget kød. Vi slagtere har intet at sælge.
- Er der intet vildt? - Ikke i miles omkreds.
Alle jægerne er indkaldt som bueskytter.
Hvis kronen blot kunne dække vores ...
Kunne man overveje Kongeskoven?
Det ville være en dristig gestus.
Den ville have fornærmet Deres kongelige forfædre.
Hverken kronhjorte eller vildsvin, men måske kaniner?
Det bør nok diskuteres i et andet forum end dette.
Send den næste ansøger ind!
Mit navn er Sylvi, Deres Nåde.
Jeg var så privilegeret at hjælpe lady Mysaria -
- i hendes kampagne mod tronraneren.
Jeg takker Dem og alle her, som holdt fast i troen.
Jeg anmoder ikke om penge ...
... men om retfærdighed -
- for folkets lidelser i disse lange måneder.
Blokaden er ophævet. Det varer ikke længe, før handlen ...
Det var ikke kun blokaden, der drev os ud i nød, Deres Nåde.
Det var de rige.
De adelige lorder.
De opkøbte alt det, de kunne, og efterlod intet til de fattigere folk.
Er det sandt?
Jeg er ikke selv uden skyld, min dronning. Det er sådan, verden fungerer.
Men når de højfødte tager den smule, der er, og lægger den til side -
- mens de lavfødte sulter ...
... så er det et anliggende, jeg vil fremlægge for min dronning ...
... der kom til magten ved at være sit folks forkæmper.
Det er et farligt element, der vil give de rige skylden for byens ulykke.
- I en krig lider alle. - Nogle mere end andre.
Sådan har det altid været.
Men i tider som disse er det en knippel i uansvarlige hænder -
- der kan opildne til uro op oprør.
- Fortjener folket ikke ... - Mod kramperne.
... deres herskers forudseenhed og beskyttelse?
Den pagt ville være farlig for os at bryde.
- De vender sig mod os for orden ... - Nej, for kød og brændsel til deres bål.
Og hvem er "os" med dine ord?
Jeg har gjort mig fortjent til min plads ved bordet, selv om den ikke er medfødt.
Jeg vil lade andre om at afgøre, hvad der er bedst.
Er Baela vendt tilbage?
- Er der nyt om Vhagar og Fårestjæler? - Hun så kun Solflamme.
Den er død og rådner bort. Hun flyver ud igen i aften.
Lad os sende Addam med hende.
De kan ikke skjule sig længe.
- Du skal få din retfærdighed. - Den får jeg aldrig.
Men alle de krummer, jeg kan få af den, vil jeg sluge.
I mellemtiden vil jeg råde Dem til at fokusere på problemet ...
Der er intet problem. De klynker blot over tingenes orden.
Lord Corlys?
- Jeg retter mig efter dronningen. - Ubrugeligt.
Hvad ville Deres far gøre?
Holde en festmiddag, tror jeg.
Det er en stor dag for jer tre.
Vi er beærede, Deres Nåde.
Ulf, hvilket navn vil De bære?
- Targaryen, Deres Nåde. - Aldrig i livet.
Så har jeg ikke noget navn.
Så find på et.
Måske "Hvid"?
Godt. Og Dem?
Jeg er smed af profession, Deres Nåde. Jeg vil kalde mig "Hammer".
Hugh Hammer.
Ulf Den Hvide.
Og Addam af Hull.
Knæl.
I Krigerens navn pålægger jeg dig at være tapper.
I Faderens navn pålægger jeg dig at være retfærdig.
I Moderens navn pålægger jeg dig at forsvare de unge og uskyldige.
- Var det det hele? - Ser Ulf.
Ser Hugh. Ser Addam.
Riddere i dronningens tjeneste.
Sværger De troskab over for Deres hersker og hendes sag -
- samt at tjene og repræsentere kronen alle Deres dage?
Jeg sværger det.
Jeg ligeså.
Til døden.
Ser Luthor, jeg vil rådføre mig med Dem om en ide, jeg har fået.
En middag for en række adelige, som vi kan ...
Deres Nåde!
Jeg spekulerede på, hvilken slags liv jeg kan forvente -
- nu da vi er i King's Landing.
Ja, selvfølgelig. Jeg lovede jo at sørge for Dem og Deres hustru.
Hun er rejst væk.
Hun har forladt byen og bor nu hos sin bror i Tumbleton.
Der var intet for hende her.
Send bud efter hende, så finder vi et hus til Dem på Visenyas Høj.
Hvornår bliver det, Deres Nåde?
Så snart jeg kan.
Jeg har ikke noget lille råd for øjeblikket ...
... eller en dronningegarde.
Jeg står i dilemmaer og mangler til halsen.
Så snart jeg har fået fodfæste, tager jeg mig af Deres anmodninger.
Enkedronningen, Deres Nåde.
Udmærket.
Jeg takker dig ...
... Deres Nåde.
Jeg er ked af, at jeg var skarp før.
Jeg har kun en lille begæring.
Lad mig høre den.
Blot, at min fars jordiske rester sendes til Oldtown ...
... så han kan hvile ved min mors side.
- Som du ønsker. - Tak.
Det er underligt at være her sammen med dig.
Alicent.
Du styrede praktisk talt riget, mens min far var syg.
Det er sandt.
Jeg hørte begæringer i dag.
Der er mange af dem.
De har mange flere behov, så det er en tung byrde.
Hvordan bar du den?
Skal jeg være ærlig?
Man kan ikke herske og samtidig forblive den, man er.
Der skal træffes beslutninger, og man kan blive nødt til -
- at kigge den anden vej, mens folk lider og dør.
Man har en indre dør, som må lukkes.
Man kommer til at gøre noget, som ens hjerte ville have vægret sig ved -
- før man fik tronen.
Jeg indrømmer, at det er hårdt.
Men jeg vil ikke blive til noget, jeg ikke er.
Det må tiden vise.
Min far forblev den, han var.
Din far levede i sin egen verden. Du og jeg har aldrig sat vores ben der.
Velkommen.
Jeg er sikker på, at De alle har hørt -
- at min opstigning proklameres over hele riget.
Hightower har allerede bøjet knæet for mig -
- og alle i dette rum har ligeledes sværget troskab.
Senere end jeg havde håbet -
- men jeg kommer til Dem som en fredsstifter.
Det er os en ære, Deres Nåde, endelig at kunne sidde her med Dem.
Jeg forsikrer Dem, som alle her ved -
- at jeg var mistroisk over for Hightowers krav lige fra begyndelsen.
Det er sikkert sandt -
- selv om jeg ikke har hørt om, at De protesterede.
Jeg kan se, at maden er serveret.
Hvad er det?
Det var det, småfolket i min by måtte spise.
Det her og værre, mens De og andre som Dem -
- gemte forsyninger i Deres magasiner.
Vi var bange.
Skulle vi og vores familier sulte?
Ingen skulle sulte.
De, der har meget, bør agere forvaltere -
- og tage sig af dem, der har lidt, som en hyrde tager sig af sine får.
De fattige oversvømmer byen som rotter.
De stjæler og slås om hver en krumme.
Ville De ikke gøre det samme, hvis Deres børn var sultne?
Nej, det ville jeg ikke.
Deres selvbeherskelse er beundringsværdig. De ville ligge pænt i Deres grav.
Mens De sidder her, går mine guldkapper ind i Deres huse.
De gennemsøger Deres magasiner for alt det, De har hamstret.
De tager det med tilbage til mig, så det kan uddeles til dem, der har brug for det.
- Det er urimeligt! - Vi bliver bestjålet!
Det, kronen forlanger af Dem, er ikke plyndring, men en pligt.
Lad denne aften være en lærestreg om, hvad jeg vil forlange af Dem fremover.
Hav en god aften.
Deres Nåde.
Huset Manderly, ikke sandt?
Ser Torrhen Manderly, Deres Nåde. Deres ydmyge tjener.
Er det ydmyghed, der får Dem til at smile sådan?
Det er blot beundring for en velspillet hånd.
Mine guldkapper vil også besøge Deres husstand.
Jeg fortjener det uden tvivl lige så meget som alle andre her.
Det er et dristigt træk, og småfolket vil juble.
Måske vil de ligefrem glemme, at det var Deres blokade, der førte til brødmanglen.
De kan være forvisset om, at jeg har en god hukommelse.
De vil hade dig for det her.
De er købmænd og mindre betydelige adelige.
- De ved, at de begik en fejl. - Jeg må tilstå, at det morer mig.
Det vil hjælpe nogle få mennesker i nogle få uger -
- og intet gøre for resten.
- Det er blot en gestus. - De er vigtige.
Men du har ret i, at det ikke er en holdbar løsning.
Så jeg har brug for, at du flyver ud. Tag til Dalen.
Lady Jeyne sendte aldrig de sværd, hun lovede.
Hun kan betale sin gæld i mønter.
Det ærinde vil jeg nyde.
Jeg kalder de andre store huse hertil.
Vend tilbage med guld eller løfter om guld -
- for vi er allerede bagud.
Du er kommet så langt, men du ved stadig ikke, hvem du er.
Hvis jeg ikke kan styre min by, hvordan skal jeg så kunne lede et rige?
Aegon Erobreren havde tre drager.
Du har seks nu. Det er en helt ubegribelig magt.
Hvorfor lede efter guld, når verden ligger for vores fødder?
Dorne kunne blive vores -
- og derefter Essos og Fristæderne.
Yi Ti og dens rigdomme.
Det siges, at der findes en by ved verdens ende, hvor folk har vinger.
Jeg kan huske, at jeg drømte om at se dem med egne øjne.
De vil tjene os. De vil tjene dig.
Du har et uangribeligt rige.
Vores børn skal herske over det for evigt.
Du fremstiller os som marodører ligesom de pirater, der plager os.
Jeg fremstiller os som guder.
Som vi er skabt til at være.
Som profetien kræver.
Har det ikke altid været dragernes løfte -
- drømmen om Det Gamle Valyrien?
Min far sagde, at drager -
- er en kraft, intet menneske bør lege med.
Din far.
Han var en god mand.
Jeg har sluttet fred med ham.
Men han gav afkald på sin drage.
Han stræbte aldrig efter storhed.
Han var klar over, at man kan få for megen magt.
Drømmen om Det Gamle Valyrien endte med Undergangen.
Lad os tage os af King's Landing ...
... før vi vender blikket mod horisonten.
Deres Nåde.
Du skal stadig dræbe Daeron.
De er træt i dag.
- Jeg kan ikke sove i den seng. - Måske trænger De til en ny madras.
Måske.
De har begravet Deres sorg.
Jeg føler ingen sorg. Jeg føler intet.
Nej, det passer ikke. Der er en vrede.
En vrede, der svulmer op uden for min rækkevidde.
Jeg har selv følt den vrede.
Jeg vil se dem, der dræbte mine sønner, Mysaria.
Det vil jeg.
Lad blot septonen afvise Dem. Det her bliver Deres salve.
Rhaenyra!
Jeg har været væk alt for længe.
Men nu er vi endelig genforenet!
Tronranerne er besejret, og jeg har taget min retmæssige trone.
Fra den vil jeg regere med omtanke.
Med styrke, men også med barmhjertighed ...
... som det sømmer sig for en sand dronning.
Som et bevis på dette har jeg medbragt gaver for at hjælpe jer i nødens stund.
Og til ære for min far, som kom før mig.
Guderne være med jer.
Deres Nåde.
- Kan vi tale sammen? - Gå med mig.
Du slog Addam til ridder, men gav ham navnet Hull i stedet for Velaryon.
Jeg troede, vi var enige om, at han og Alyn skulle legitimeres.
Hvis det er et spørgsmål om ceremoni eller ...
Jeg beklager, men på nuværende tidspunkt kan jeg ikke opfylde dit ønske.
Jeg har givet alt, hvad jeg havde, for at hjælpe dig.
Min borg er reduceret til aske -
- og jeg har ikke bedt om andet til gengæld end dette.
Du kender alt til de rygter, som har forfulgt mine sønner lige fra begyndelsen.
Min regeringstid er kun lige begyndt.
Jeg kan ikke på nuværende tidspunkt blive set ophøje nogen ...
... som er født uden for et adeligt ægteskab.
Så i stedet fornærmer du mit hus ...
... for at fremstå som noget, du ikke er.
Jeg må tænke på Joffrey.
Jeg forsvarede dig urokkeligt, da der blev sået tvivl om dit ægteskab.
Ja, og jeg takker dig for det og meget andet.
Men alle øjne hviler på mig nu.
Måske en dag, når der ikke er så megen granskning ...
Du skammer dig.
- Det er et spørgsmål om ægthed. - Din søn Joffrey ...
... er en bastard.
Din søn Lucerys, som jeg godkendte som min arving ...
- ... var en bastard. - Lord Corlys ...
Din søn Jacaerys levede og døde som en bastard!
Fortæl mig, hvorfor dine børn fortjener det, som mine nægtes.
Helaena er gået til gudeskoven og takker dig.
Jeg har din søn Daeron her inden for disse vægge.
Siden hvornår?
Han blev bragt til mig for to dage siden -
- som en af betingelserne for din fætters overgivelse.
Og hvad har du ...
Hvad har du tænkt dig at gøre ved ham?
Jeg burde tage hans hoved, men han var ikke meddelagtig i sin brors forræderi.
Han gjorde blot, hvad hans ældre forventede af ham.
Derfor vil jeg sende ham nordpå til Muren.
Han skal bære sort og ikke vende tilbage, men han beholder sit liv.
Skal jeg takke dig?
Du har været barmhjertig.
Og dog sørger jeg over, hvad der kunne have været.
Han blev myndling som spæd. Jeg har set ham én gang de sidste fem år.
Jeg kender knap nok drengen, og alligevel ...
Efter alt at dømme har han båret sin lod tappert.
Jeg vil gerne se ham.
Du slutter dig til Nattens Vogtere og afsoner resten af dine dage der.
Det er en hård vej, men den er ærefuld.
Jeg kan se, at intet rører dig. Det er en skam. Din mor er her.
Jeg vil råde dig til at sænke paraderne.
Bare en enkelt gang inden din lange rejse. Enkedronningen, ser.
Der er hun.
Se på hende.
Du kender ikke drengen.
Er det ikke Daeron?
Hvem er du så?
Tal!
Han tvang mig. Jeg bønfaldt ham.
- Hvem tvang dig? - Lord Ormund Hightower.
Han blegnede mit hår og sagde, at jeg skulle foregive at være prinsen -
- selv hvis hun brændte mig med drager.
Jeg skulle forblive tavs. Ellers ville han lade min mor hænge.
Min rigtige mor.
Hun er ikke en dronning, Deres Nåde.
Hun er blot en lady, og vores folk er købmænd.
Ormund har bedraget mig.
Han har sikkert din rigtige søn hos sig.
Troede han ikke, at jeg ville opdage det?
Hvad er han ude på?
Deres Nåde. Jeg skulle sige, at vores arbejde her er så godt som færdigt.
Hightowers farver er fjernet fra alle væggene.
Brænd det hele.
Deres Nåde. Der er en dragevogter ved porten.
Hvad foregår der?
Hightowers hær har indtaget Tumbleton.
Hvad?
De har infiltreret byens gader.
Dens indbyggere er nu gidsler.
Hvad med den unge drage?
De tog den inden for portene.
Jeg var den eneste, der slap væk.
Jeg brænder dem alle.
Men ville De brænde deres eget folk sammen med dem -
- mødre og børn, som forventer barmhjertighed af Dem?
Hvad håber Ormund på at opnå?
Min arm er lang.
Han kan ikke vinde.
Oversat af: Kasper Rasmussen