Glada nyheter, lord Ormund.
Kriget är över, era allierade har skingrats och era fränder har flytt.
Vi har en ny drottning och hon sitter på sin fars tron.
Vi har hört rykten om detta.
Men längs vägen svärmar rykten som flugor.
Drottningen har i sin vishet erbjudit er och er armé amnesti.
Knäböj och svär henne trohet-
-så får ni återvända till Oldtown och leva era dagar i fred.
Har ni bevis för ert påstående?
Eller måste jag lita på den upproriske prinsens rättskaffenhet och pålitlighet?
Ni gör som ni vill. Sanningen får ni erfara snart nog.
Er farbror Otto erfor den nyligen, och Hightowers vakter kort därefter.
-Och om jag väljer att slåss? -Svaret förefaller uppenbart.
Det vore onödigt att solka vårt angenäma möte.
Men jag misstänker att Ulf därborta-
-nog gärna gör sig hemmastadd i era gemak i Hightower.
Vill du bli lord av Oldtown, Ulf?
Ni ger mig inget val.
För egen del skulle jag göra motstånd...
...men jag har många andra liv att ta i beaktande.
Så i avsikt att uppnå fred...
-...underkastar jag mig. -Förtjusande.
Jag, Ormund Hightower, lovar att vara drottning Rhaenyra Targaryen trogen.
Jag svär henne trohet.
Ett klokt om än motvilligt val, lord Ormund.
Vänd er om nu och led er armé hemåt, så skonar vi er.
Vårt fälttåg tar sin ände här.
Vi följer Rosenvägen hem.
Jag höll nästan på att glömma.
Er skyddsling...Daeron Targaryen.
Han följer med mig.
Som gisslan?
Jag kan inte låta en av Aegons arvingar sprätta runt i Vidden med sin drake.
Vi ska behandla honom väl, som det anstår en av Viserys söner.
Så länge ni sköter er.
Var modig, unge prins.
Väl mött, brorson.
Far hem.
Luften är tjock som av spöken.
Inte olyckliga sådana. Jag ser mig själv som barn springa hit för att...
...spela en melodi jag lärt mig för honom.
Då var han stark. Min mor också.
Lord Ormund har kapitulerat.
Vi har din lille prins, men jag tycker att vi borde ha bränt ihjäl dem allihop.
Jag måste rättfärdiggöra min fars tro på mig.
Regera på det sätt han hade önskat.
Oavsett så måste vi skrida till verket.
Ju förr jag formellt kröns, desto bättre.
Även om förberedelserna inte är något litet företag.
Att ordna med mat och husrum åt alla som måste närvara och...
...arrangera tornerspel och den stora processionen...
Daeron Targaryen, ers nåd.
Vi har inte mötts. Jag är din halvsyster och vår fars utvalda arvinge.
Du har flugit i din bror troninkräktarens tjänst. Har du något att säga?
-Öppna munnen och tala till din drottning. -Du är fånge här.
Hur du blir behandlad beror på ditt uppförande och din medgörlighet.
Se på mig. Berätta vad Ormund visste om komplotten för att förneka mig tronen.
Och Aemond, eller Aegon? Vad vet du om deras förehavanden?
Som du vill. - Håll honom instängd.
Akta!
Han är yngre än vad jag trodde.
Han har anspråk på tronen. Du kommer att behöva döda honom.
...var Tyland Lannister. Han anförtrodde sig inte åt mig.
Jag vet att han ville dela upp guldet och skicka det i säkert förvar.
-Vilket guld? -Kronans pengar tycks ha beslagtagits.
-Beslagtagits? -Kassan har länsats.
Pengarna räcker i en vecka eller två.
Lite längre, om ni hämtar hit guldet från Dragonstone.
-Men för att förvalta hela riket... -Nej. Vad gör vi åt min kröning?
-Han måste veta något. -De berättade inte mycket.
-Måhända för att de inte litade på mig. -Gör ni det?
Jag tror inte att han vet var guldet finns.
-Och jag brukar kunna avslöja en lögn. -Ingen frågade dig.
Det är min spionmästarinnas plikt att rådge mig.
Efter Gattet måste vi utgå från att ser Tyland är död.
-Men han måste ha underrättat någon. -Lord Jasper, i så fall.
Järnspöet.
Kära nån.
Förhållandena är...
...ogynnsamma, men i vilket fall som helst måste jag bli krönt.
Aegons kröning skedde i all hast.
Min måste göras ordentligt, så att riket inte betvivlar vem som härskar.
Jag tror, min drottning, att ett sådant överdåd medan folket ännu lider-
-kan lämna en bitter smak i deras munnar.
Det handlar inte om fåfänga, utan om legitimitet.
Triarkins flotta är tillintetgjord, men överlevande pirater har kommit i land.
De plundrar, rövar bort kvinnor och kräver lösen som ingen kan betala.
Och motgångarna i staden ökar, ers nåd. Magasinen är nästintill tomma-
-åkrarna obrukade och sådden flera månvarv bort.
-Med nya handels... -Det tar tid att återupprätta rutterna.
Och vi har inte längre skepp så det räcker till att beskydda godset.
Vi måste hitta spannmål, annars kommer folket att svälta igen.
Det är ett evigt gissel, det här tjatet om att folket ska ha mat.
Ett hungrande folk är ett farligt folk. Det vet drottningen och jag mycket väl.
Hur mycket tid ska vi slösa på småsaker? Kriget är ju vunnet.
Skicka ännu en korp till Casterly Rock.
Om Tyland har gömt undan guld där ska vi kräva svar från lady Johanna.
Skicka korpar till alla de stora husen.
Meddela dem att deras drottning kräver pålagor.
Påpeka vem det är som härskar nu.
Tänker ni inte skicka efter lilla rådet? Det finns mycket att ta itu med.
De förrådde mig med sin tystnad, om inte i gärning. Jag är färdig med dem.
Var är Aemond?
Han brände Daemons garnison på Harrenhal och dräpte kastellanen och hans söner.
Och sedan försvann han.
Det var flera dagar sedan Vhagar siktades.
-Det var en kvinna där, ett slags maester. -Ingen jag känner till.
-Aemond vågar inte utmana dig här. -Nej, men jag vill att han hittas.
Och Fårtjuven med. Det är de som utgör faran.
Låt Baela flyga ut och speja.
Utgå från Harrenhal och rapportera alla iakttagelser.
Jag ska även utfästa en belöning till den som tillfångatar ryttarna.
-Vi har visst inget att ge i belöning. -Vi får hitta något.
Än bättre: Den som dräper Aemond Enöga får Harrenhal.
Jag behöver det inte längre. Hela Flodlandet är mitt.
Ja, Aegon lät hänga alla råttfångare.
Det är en ära att få vara er beskyddare, men min plats är i staden hos mina män.
Ni borde omedelbart utse en Drottningvakt.
Daemon kan hitta kandidater. Låt honom göra det.
Min drottning? Råttorna har ätit sig igenom ett stort ljusförråd.
Det är brist på talg. Vi måste rekvirera mer eller sitta i mörkret.
-Så gör det. -Självfallet. Vi saknar ännu förvaltare...
-Vad gäller sängkammaren... -Det får vi ta senare.
Hightowers vasaller kontrollerar Arbor.
-Priset på vin har tredubblats. -Undan.
-Problemet är pengar. -Nu räcker det!
Vi får snart tillfälle att diskutera budgeten.
Var är mitt guld?
-Ditt guld? -Kronans guld. Kassan.
-Påstå inte att du inget vet. -Jag kan inte hjälpa dig.
-Skattmästaren flyttade den. -Utan drottningens vetskap?
De hatade mig. De harmades över mitt inflytande och blotta närvaro.
-Min egen far dolde komplotten för mig. -Jaså?
Jag hade hänvisat dig till honom, men du avrättade honom utan vidare.
Skänkte det dig tröst? Efter förlusten av Jace?
Jag hade hellre avrättat Aegon, som din mor och jag hade avtalat.
Men här är vi nu. Han är försvunnen.
-Det är du väl också inblandad i. -Han flydde på eget bevåg.
Aegon var borta när jag kom tillbaka. Har inte Orwyle berättat?
Sin version - eller din? Ta mig inte för en idiot.
Om du kräver att jag ska förespå Larys alla intriger måste jag göra dig besviken.
-Var är Vhagar? Vem rider Fårtjuven? -Jag vet inte!
Flög inte Aemond i väg, som jag lovade?
Släppte inte vaktposterna in dig? Jag har gjort allt jag kunnat.
Klandrar du mig för männens gärningar?
Ni lovade att låta oss gå. Vi instruerade vakterna. Vi sprang.
Ingen vet hur han ser ut.
Aegon. Han är ärrad och svedd.
Hans drake är död. Förklara honom död också.
Han kan inte slåss, och om Larys försöker upphöja honom...
...kan du avfärda honom som en bedragare.
Du försöker fortfarande rädda honom.
Du dräpte min far.
När Aemond har gripits...
...och hotet mot mig har undanröjts, så släpper jag er.
Innan dess kan jag inte göra huset Hightower några tjänster.
-Jag vill inte vara instängd här. -Jag ska inte behandla er omilt.
Ni ska få mat, kläder och...
...en kammarjungfru som betjänar er.
Ni får vistas i gudaskogen under eskort och träffa Jaehaera en timme varannan dag.
-Du kan inte mena det. Snälla. -Inget av detta gläder mig.
Måste jag alltså hoppas på att min son blir tillfångatagen och dödad?
Hemska tanke.
Låt kungöra att vi anträffade Aegon död här.
-Ett klipskt drag, ers nåd. -Och hämta hem Joffrey från Dalen.
Han är tronföljare och måste fostras som min arvinge.
Jag vet mycket om slottet men har aldrig sett det förut.
-Är det som du förväntade dig? -Det är både större och mindre.
Jag förmodar att Alicent inte hade några underrättelser om guldet.
-Nej. -Litar ni likväl på henne?
-Hon är en Hightower. -Sant.
Men vore det inte dumt att tro att det bara finns en råtta i ett så stort hus?
Jag är orolig för hennes son Daeron som vi håller fången.
-Vet hon om det? -Jag borde halshugga honom för förräderi.
Han är Aegons arvinge och utgör ett hot.
Han är också min halvbror och inte lika skyldig som Aegon och Aemond, men...
Varför skulle jag inte döda honom? Dräpa honom, såsom mina söner dräptes?
Det finns ingen som kan hindra er.
Det finns otaliga uppgifter, men ingen att betro dem åt.
Min hovdam Elinda?
Elinda Massey är i staden och har tjänat oss väl där.
Skicka efter henne. Och Mysaria...
...låt hovfolket förhöras. I tysthet, som bara du kan.
De som är huset Hightower trogna måste ersättas.
Det skall ske, ers nåd.
God morgon, ers nåd.
Välsignelser i kraft av de sju som är en.
Tack för att ni tog er hit så fort.
-Mycket har skett på ett par dagar. -Det är turbulenta tider.
Jag måste för närvarande avstå från en tillbörlig kröning-
-men jag vill åtminstone smörjas, av er. I folkets fulla åsyn.
Det är dessvärre inte möjligt.
Av vilket skäl?
För ett par månader sedan smorde jag er bror Aegon...
...och förklarade honom rättmätig kung inför gudarna och människorna.
Aegon är död, och nu sitter jag på tronen.
-Ja, ni hävdar det. -Kallar ni mig lögnare?
Vi har inte sett hans kvarlevor.
De tysta systrarna har inte heller tillkallats för att bereda dem.
Ni måste förstå att om det har skett något slags missförstånd...
Det har inte skett något missförstånd. Jag är min fars arvinge-
-och gudarna själva har avgjort att jag ska härska över riket.
Har jag inte blivit upphöjd och troninkräktaren störtats?
-Det är sant att det har skett. -Hur, om inte med gudarnas vilja?
En drake uppenbarade sig för mig i nödens stund.
Mina gudar befattar sig inte med drakar.
Drakar är ogudaktig magi, skapade i mörker, högmod-
-och begär efter makt och strafflöshet.
De förgör...men de skapar ingenting.
De kan inte ha något gott med sig.
Ni har gjort er hållning enastående tydlig.
Med all respekt råder jag er att inte göra tron till fiende.
Den förmanar, tröstar och binder samman ert folk.
Ni underskattar den på egen risk.
Jag måste bekänna något som ni måhända redan har gissat.
Alyn av Hull och hans bror Addam är mina söner.
Deras mor var en skeppsbyggare jag mötte under en av mina tidiga resor.
Jag erkände dem aldrig som mina. Jag skämdes.
Jag ville inte såra min hustru Rhaenys.
Men jag är tacksam för att hon förlät mig innan hon dog.
Jag hade inte gissat det.
Även om jag tror mig kunna se likheten nu.
Jag förebrår er inte.
Det är många lorder som har blandat adligt med ofrälse blod.
Deras söner är inte mindre oförvägna för det.
De har visat sig förtjänta av mer än vad de hittills fått.
Vi står i stor skuld till Alyn för hans tapperhet i Stegstenarna och i Gattet.
-Du har visat dig vara en sann ledare. -Jag gjorde bara min plikt, ers nåd.
Och Addam har gjort mig övertygad om att gudarna står på min sida.
-När mitt hopp bleknade skickade de dig. -Det är en stor ära att få tjäna er.
Och av den anledningen, min drottning...
...har jag erkänt dem som mina söner.
Jag vill dessutom utnämna Alyn till min arvinge.
Jag ber er att erkänna dem och låta dem bära namnet Velaryon.
Lorder av riket.
Ty utan dem dör min släktlinje ut...
...och mitt namn utplånas.
Det gläder mig att ni har hittat en arvinge.
Vi har fått lida mycket båda två, och jag...
Jag missunnar er inte en ny väg framåt, men lord Corlys...
Ett ord från tronen. Det krävs inte mer.
-Har ni nerverna under kontroll, ers nåd? -Så gott det går.
Jag har uppvaktat småfolket på håll, men aldrig stått inför dem som drottning.
-Ni är efterlängtad. -Då kommer förväntningarna att vara höga.
Våra resurser är knappa. Jag vet inte om jag kan tillfredsställa dem.
För somliga räcker det att kunna säga att de har sett en drottning.
Ska jag hämta era juveler?
Jag vill inte ha någon onödig utsmyckning. Jag vill utstråla styrka.
Beredskap. Svärdet, måhända?
Skulle inte det strida mot det ni önskar förmedla till de som är i nöd?
En god poäng. Men likväl.
En kedja, kanske. Som utstrålar värdighet.
En av dessa.
-Fan. -Ers nåd?
Jag blöder.
-Är ni säker? -Ja. Fan!
-Givetvis. -Jag hämtar förband.
Rhaenyra Targaryen, den första av sitt namn.
Drottning av andalerna, rhoynarerna och de första människorna.
Härskarinna över de Sju kungadömena och rikets beskyddare.
Ers nåd. Jag är väverska, och jag arbetar med ull.
Det råder stor brist på ull, och fåren blir uppätna av drakar.
Kan inte ullen klippas innan djuret förtärs? Det tycks enkelt åtgärdat.
Det vore visserligen till hjälp, men vi är många i vårt skrå.
För att återställa våra resurser krävs en investering.
Femhundra gulddrakar.
Vad fåren beträffar, min drottning...
En sådan lösning ger oss inget kött.
-Vi slaktare har inget att sälja. -Finns det inget vilt?
Inte på flera mil, och alla jägare har tagits ut som bågskyttar.
-Om vi kunde få ett bidrag av kronan... -Kan vi överväga Kungsskogen?
Det vore ett djärvt tilltag, ers nåd.
Ett som hade förnärmat era kungliga förfäder.
Inte kronhjort eller vildsvin, men måhända kanin?
Det tål att diskutera i ett annat forum än detta.
Visa fram nästa supplikant.
Jag heter Sylvi, ers nåd.
Jag hade äran att få bistå lady Mysaria i hennes kampanj mot troninkräktaren.
Jag tackar dig, och alla andra här som varit mig trogna.
Jag ber inte om pengar...
...utan om rättvisa, efter vad de ofrälse fått genomlida dessa långa månader.
Blockaden har hävts. Det dröjer inte länge förrän handeln...
Det var inte bara blockaden som försatte oss i nöd, ers nåd.
Det var de rika. De förnäma lorderna.
De köpte upp allt de kunde och lämnade inget kvar åt de fattiga.
-Stämmer detta? -Jag är inte enfaldig, min drottning.
Det är sådan världen är.
Men när högättade gömmer undan det lilla som finns medan de lågfödda svälter...
...så är det en sak jag vill lägga fram för min drottning...
...som kom till makten som en folkets förkämpe.
Det är farliga element som vill beskylla de rika för stadens problem.
-I krigstider lider alla. -Vissa mer än andra.
Som alltid.
Men i tider som dessa blir de en påk i ansvarslösa händer-
-som används till att skapa oro och uppror.
-Förtjänar inte folket... -För smärtorna.
...deras härskares försyn och beskydd?
Det vore vanskligt att bryta den överenskommelsen.
-De ber oss om ordning och trygghet. -De ber oss om kött och ved.
Och vilka är "oss", i er mening?
Jag har förtjänat min plats vid detta bord, inte fötts till den.
Andra får avgöra vilket som är mest meriterande.
Har Baela återvänt?
-Vad nytt om Vhagar och Fårtjuven? -Den enda draken hon såg var Solfyr.
Död och förruttnad. Hon flyger ut igen i kvällningen.
-Låt oss skicka ut Addam med henne. -De kan inte hålla sig undan länge.
-Ni ska få er rättvisa. -Jag får aldrig rättvisa.
Men de smulor av den som återstår kommer jag att sluka.
Under tiden uppmanar jag er att fokusera på problemet...
Det finns inget problem. De gnäller bara över sakernas tillstånd.
Lord Corlys?
-Jag fogar mig efter drottningen. -Värdelöst.
Vad hade er far gjort?
Bjudit in till en bankett, tror jag.
-Det är en stor dag för er tre. -Vi är mycket hedrade, ers nåd.
Ulf, vilket namn vill du bära?
-Targaryen, ers nåd. -Absolut inte.
-Då har jag inget namn. -Hitta på ett.
Kanske "Vit"?
Gott. Och du?
Jag är smed till yrket, ers nåd. Jag vill kallas "Hammaren".
Hugh Hammaren.
Ulf Vit.
Och Addam av Hull.
Knäböj.
I Krigarens namn anbefaller jag er att vara tappra.
I Faderns namn anbefaller jag er att vara rättvisa.
I Moderns namn anbefaller jag er att beskydda de unga och oskyldiga.
-Var det allt? -Ser Ulf.
Ser Hugh. Ser Addam.
Riddare i er drottnings tjänst.
Svär ni att vara trogna er härskare och hennes sak?
Att tjäna och representera kronan i resten av era liv?
Jag svär, ers nåd.
Jag likaså.
Till min död.
Ser Luthor, jag vill rådfråga er om en idé jag har.
En festmåltid för ett antal utvalda adelsmän...
Ers nåd.
Jag undrar vad för slags liv jag kan vänta mig, nu när vi är i King's Landing.
Ja, självfallet. Jag lovade ju att sörja för er och er hustru.
Hon har farit. Jag letade efter henne men hon bor hos sin bror i Tumbleton.
Det fanns inget för henne här.
Skicka efter henne, så ska vi ordna med ett hus på Visenyas kulle.
-När tror ni att det blir, ers nåd? -Så snart jag kan.
Jag har för närvarande inget litet råd. Inte heller någon Drottningvakt.
Jag står med dilemman och brister upp till halsen.
Så snart jag får fotfäste ska jag ta itu med era önskemål.
Änkedrottningen, ers nåd.
Låt gå.
Jag tackar.
Ers nåd.
Jag beklagar den skarpa tonen sist.
Jag har endast en liten förfrågan.
Låt mig höra den.
Bara att min fars kvarlevor skickas till Oldtown...
...så att han får vila bredvid min mor.
-Som du vill. -Tack.
Det är märkligt att vara här med dig.
Alicent.
Du styrde det här riket i praktiken när min far var sjuk.
Det gjorde jag.
Jag tog emot supplikanter i dag.
De är många.
Och deras behov är desto fler. Det är en tung börda.
Hur stod du ut?
I sanning?
Du kan inte härska och fortsätta vara dig själv.
Man måste göra val, och emellanåt måste man-
-vända bort blicken medan folk lider och dör.
Du har en inre dörr som måste stängas.
Du måste göra saker som du i ditt hjärta hade ryggat för innan du besteg tronen.
Det är en utmaning, men jag bestrider att jag måste bli någon jag inte är.
Det får tiden utvisa.
Min far förblev sig själv.
Din far levde i sin egen värld. Du och jag har aldrig satt fot i den.
Välkomna.
Ni har säkert hört att vår tronbestigning har proklamerats i hela riket.
Huset Hightower har böjt knä-
-och alla i detta rum har också svurit sin trohet.
Senare än jag hade önskat.
Men jag står inför er som medlare.
Det är en ynnest, ers nåd, att äntligen få uppvakta er här.
Jag försäkrar er om, som alla här vet-
-att jag tvivlade på Hightowers anspråk från första början.
Det stämmer säkert.
Även om jag inte hörde talas om att ni ska ha protesterat.
Jag ser att vår måltid serveras.
Vad är detta?
Det de ofrälse i min stad tvingades äta.
Detta och värre, medan ni och era likar gömde undan proviant i era magasin.
Ers nåd, vi var rädda. Skulle vi och våra familjer ha svultit?
Ingen ska svälta. De som har mycket ska förvalta det väl-
-och ta hand om dem som har mindre, såsom en herde vaktar sina får.
De fattiga härjar i staden som råttor. De stjäl och slåss om varenda smula.
Hade ni inte gjort det om era barn svalt?
-Nej. -Vilken beundransvärd återhållsamhet.
Ni hade legat stilla i er grav.
Medan ni sitter här går mina guldmantlar in i era hus.
De genomsöker era förråd efter sådant ni har hamstrat.
De för hit det de hittar, så att det kan delas ut till behövande.
-Det här är skandalöst. -Vi blir bestulna.
Det kronan kräver av er är inte plundring, utan en skatt.
Låt den här kvällen vara en lärdom om vad jag kommer att kräva av er hädanefter.
God kväll.
Ers nåd.
-Huset Manderly, inte sant? -Ser Torrhen Manderly, ers nåd.
Er ödmjuke tjänare.
Är det ödmjukhet som får er att le, ser Torrhen?
Beundran, för ett välgenomtänkt drag.
Mina guldmantlar besöker er också.
Jag förtjänar det utan tvivel lika mycket som alla andra här.
Det är ett djärvt tilltag, och småfolket kommer att jubla.
De kanske rentav glömmer att det var er blockad som orsakade brödbristen.
Var så säker, ser Torrhen. Mitt minne är gott.
-De kommer inte att ta detta väl. -De är köpmän och lågadliga.
-De vet att de har felat. -Det är underhållande.
Det hjälper några få människor i några få veckor och gör ingenting för resten.
-Det är en tom gest. -Gester betyder något.
Men du har rätt i att det inte är någon långsiktig lösning.
Därför vill jag att du flyger ut. Far till Dalen.
Lady Jeyne sände aldrig hit soldaterna hon lovade mig. Hon kan betala skulden i guld.
Ett ärende som tilltalar mig.
De andra stora husen ska jag kalla hit.
Återvänd med guld eller löften om det, annars är vi dömda att stappla oss fram.
Du har kommit så långt, men vet ändå inte vem du är.
Om jag inte kan förvalta min stad, hur ska de lita på att jag kan styra ett rike?
Aegon Erövraren hade tre drakar. Du har sex. Det är en otrolig makt.
Varför tigga efter guld här när världen ligger för våra fötter? Vi kan ta Dornien.
Och därefter Essos och de Fria städerna, Yi Ti och dess rikedomar...
Det sägs att det finns en stad vid världens ände där folk har vingar.
Jag minns att jag ville resa dit och se dem själv.
De skulle tjäna oss. De skulle tjäna dig.
Du skulle kunna få ett oangripbart imperium.
Våra barn kan härska över det i all evighet.
Du framställer oss som plundrare, som piraterna som plågar oss.
Jag framställer oss som gudar, Rhaenyra.
Som vi alltid var menade att vara.
Såsom profetian kräver. Har det inte alltid varit drakarnas löfte?
Drömmen om det gamla Valyrien?
Min far sa att drakar-
-är en kraft som ingen människa bör leka med.
Din far.
Han var en god man...
...och jag har försonats med honom. Men han avsade sig sin drake.
Han strävade aldrig efter storhet.
Han förstod att man kan få för mycket makt.
Drömmen om det gamla Valyrien tog slut med undergången.
Låt oss ta itu med King's Landing...
...innan vi lyfter blicken mot horisonten.
Ers nåd.
Du måste fortfarande dräpa Daeron.
Ni är trött i dag.
-Jag sover dåligt i den där sängen. -En ny madrass, måhända?
Måhända.
Ni har begravt er sorg.
Jag känner ingen sorg. Jag känner ingenting.
Eller, förutom raseri.
-Ett raseri som jag inte kan tygla. -Jag har upplevt ett sådant raseri.
Jag ska få se på dem som dödade mina söner, Mysaria.
Det ska jag.
Låt septonen förneka er. Det här blir er smörjelse.
Rhaenyra! Rhaenyra.
Jag har varit borta för länge.
Men nu är vi äntligen återförenade.
Troninkräktarna är besegrade och jag har intagit min rättmätiga tron.
Från den ska jag härska med vishet.
Med stark hand men också med barmhärtighet...
...såsom det anstår en sann drottning.
Som tecken på detta har jag med mig gåvor för att lätta er börda.
Och till min fars ära, han som kom före mig.
Må gudarna vara med dig.
Ers nåd?
-Ett par ord? -Promenera med mig.
Ni gjorde Addam till riddare, men ni gav honom namnet Hull och inte Velaryon.
Jag trodde att vi var överens om att han och Alyn skulle erkännas.
Om det handlar om formaliteter eller...
Jag beklagar, men för tillfället kan jag inte gå dig till mötes.
Jag har gett allt jag hade, allt, för att tjäna er.
Mitt slott är lagt i aska och jag har inte bett om något annat än detta.
Du vet vad för slags rykten som har plågat mina söner sedan de föddes.
Jag har nyss börjat regera.
Jag kan inte i detta nu förefalla upphöja dem...
...som är födda utom äktenskapet. Jag...
Så ni förolämpar hellre mitt hus, för att framstå som något ni inte är?
Jag har Joffrey att beakta.
Jag var ståndaktig i mitt försvar när er heder betvivlades.
Ja, och det tackar jag dig för, bland mycket annat.
Men alla iakttar mig nu.
Måhända en dag, när jag inte granskas lika kritiskt...
Ni skäms.
-Det är en fråga om legitimitet. -Er son Joffrey...
...är oäkting.
Er son Lucerys, som jag godtog som min arvinge...
-...var oäkting. -Lord Corlys.
Er son Jaecerys föddes och dog som oäkting!
Förklara för mig varför era barn förtjänar att få det mina nekas.
Helaena har gått till gudaskogen. Hon tackar dig.
Jag har din son Daeron här, på slottet.
Sedan när?
Han kom hit för två dagar sedan-
-i enlighet med kapitulationsvillkoren som din kusin accepterade.
Och vad har du...?
Vad har du tänkt göra med honom?
Jag borde ta hans huvud, men han var inte delaktig i brödernas förräderi.
Han gjorde bara det som förväntades av honom.
Därför ska jag skicka honom norrut, till Muren.
Han tar den svarta dräkten och kommer inte tillbaka, men får leva.
Önskar du att jag tackar dig? Du har visat barmhärtighet.
Likväl sörjer jag det som kunde ha blivit.
Han blev myndling som spädbarn. Jag har sett honom en gång på fem år.
Jag känner knappt pojken, men trots det...
Enligt vad det sägs har han burit sin lott med stort mod.
Jag vill träffa honom.
Du går in i Nattens väktare och tjänar dem i resten av dina dagar.
Det är en hård väg, men den är ärofull.
Ingenting verkar göra intryck på dig. Det är synd. Din mor är här.
Jag skulle råda dig att sänka garden.
En gång åtminstone, innan din långa resa. - Änkedrottningen, ser.
Här är hon. Se på henne.
Du känner inte den här pojken.
Han är inte Daeron.
Vem är du? Tala!
Han tvingade mig. Jag bönföll honom.
-Vem tvingade dig? -Lord Ormund Hightower.
Han blekte mitt hår och sa att jag måste spela prinsens roll.
Även om hon brände mig med drakar.
Jag måste tiga, annars låter han hänga min mor.
Min riktiga mor.
Hon är ingen drottning, ers nåd.
Hon är bara en enkel dam, och vårt folk är köpmän.
Ormund har lurat mig.
Din riktige son har han säkert hos sig.
Trodde han att jag inte skulle upptäcka det?
Vad har han för plan?
Ers nåd, jag skulle meddela att vårt arbete nästan är slutfört.
Huset Hightowers färger har avlägsnats från väggarna.
Bränn alltihop.
Ers nåd, det står en drakväktare vid porten.
Vad rör saken?
Hightowers armé har intagit Tumbleton.
-Förlåt? -De har infiltrerat stadens gator.
Folket hålls som gisslan.
-Och den unge draken? -De tog med sig den innanför portarna.
Jag var den ende som undkom.
Jag ska bränna dem allihop.
Men vill ni också bränna ert eget folk med dem?
Mödrar och barn som söker sig till er i hopp om barmhärtighet?
Vad hoppas Ormund uppnå?
Jag har långa armar.
Han kan inte vinna.
Översättning: Emilia Svensson