Varför kommer du för mig?
Så att vi får träffas.
Jon! Nej!
Så veklingen har krafter här?
Jon!
Mamma!
Jonathan.
Du förhindrar inte det som väntar.
Clark.
Det är mycket att smälta. Så Anderson är död?
Vår familj var en katastrof och allt Ally predikade var sant.
Jag försökte stoppa henne men var inte tillräckligt stark.
Har Ally förenats med sitt andra jag och blivit en gud nu?
Jag vet bara att medaljongen gav henne väldigt mycket kraft.
Jon som dök upp här vill göra samma sak med dig.
-Jag märkte det. -Vi låter inte det hända.
-Han har samma krafter som pappa. -Ja, men han är på vår jord.
Han försvagas här som jag försvagades där.
-Han lyckades ändå besegra mig. -Ska vi gömma oss i fästningen?
-Har du fått visioner? -Nej.
Jag fick en isande känsla i huvudet när jag följde Candice hem.
-Är det som visionerna du fick? -Det låter som inledningsskedet.
-Så det kommer fler? -Troligen.
-Han kommer att se var vi är. -Inte om vi kan förhindra dem.
Jag kollar om John Henry är vaken.
Jonathan... Jag vet att vi har varit osams.
Men det spelar ingen roll. Du är min son och jag älskar dig.
Och jag låter inget hända dig.
-Är det rätt läge att messa Sarah? -Hon är vaken.
-Det var inte det jag menade. -Inget händer med Jon just nu.
Jag måste lappa ihop allt med henne.
Hon tror inte att jag bryr mig men det är inte sant.
Du har haft mycket att balansera och kanske verkar disträ.
Hon är ändå viktig för mig. Nu svarar hon inte på mina mess.
-Hon behöver tid att tänka, som du. -Tänka på vad?
När jag försöker bena ut problem så brukar jag skriva ett brev.
-Allvarligt? Ett brev? -Ja.
Jag får distans till mina känslor och när allt går att läsa-
-så märker jag vad det är som jag försöker uttrycka.
Du borde göra det i stället för att messa.
Clark.
Det tar tid att lösa det här för jag har ingen aning.
-Att störa... Vad sa din mamma? -Interdimensionell kinestes.
Det är nytt. Jag har ingen teknik som fungerar.
-Sa din mamma nåt som kan hjälpa? -Det var nytt för henne med.
Jon?
Jon!
Vad ser du?
Storgatan.
Vi kommer på nåt.
Hej, Clark!
-Hur gick uppdraget? -Det gick bra.
Du var borta i en hel månad. Hoppas att det gick bättre än bra.
-Mår du bra? -Ledsen, men jag måste gå.
-Visst. -Jag har saker att fixa på gården.
Absolut. Vi får prata en annan gång.
-Lana... -Det är ingen fara.
-Hur gick det? -Han var där, som Jonathan sa.
Men sen sprang jag på Lana som sa att jag har varit borta i en månad.
Det var 33 dagar.
-Hur länge var det på andra sidan? -Kanske en dag.
-Så tiden är annorlunda där? -Eller i portalen jag flög igenom.
-Jag borde ha fått veta det. -Vad hände?
-Du sa att jag var på nåt uppdrag. -Jag kom inte på nåt bättre.
-Det gör inget, men hon blev sårad. -Hon ville nog prata om valsegern.
-Vann hon? -Hon tillträder i morgon.
Jag kan åka dit och reda ut allt.
Borde jag veta nåt mer?
-Varför sa du inget om Candices X-K? -Du sa ju att det var överspelat.
-Jag vill förstå hur du tänkte. -Hon får inte hamna i knipa.
Det borde hon om hon säljer knark.
Jag sa inget eftersom du aldrig lyssnar på vad jag säger.
Vänd inte på det. Det var inte jag som ljög.
Skojar du? Du har ljugit i 14 år om vem du egentligen är.
-Det är inte samma sak. -Det är värre.
Jag skyddade nån annan och han skyddade sin hemlighet.
Hemligheten skyddar familjen och du slipper leva i Supermans skugga.
-Det har hemligheten misslyckats med. -Jag menar allvar.
-I den andra världen var allt känt. -Det har du redan berättat.
Det vore inte så illa för med krafter kanske du skulle lyssna på mig.
Jag säger till om jag får fler visioner.
Hur mäktig är Ally Allston nu?
-Clark visste inte. -Men starkare än Superman.
-Världens mäktigaste varelse. -Ally Allston är inte problemet.
Om Jonathan förenas med sitt jag så blir han lika mäktig.
Med medaljongen skapar han en armé som är starkare än Superman.
Utgå inte från det värsta scenariot.
När ens planet förstörs och man förlorar alla man bryr sig om?
Det händer inte.
-Hur kan du veta det? -Jag låter det inte hända.
Inget hindrar mig från att värna om din säkerhet. Förstår du det?
Inget.
Bra. För jag behöver din hjälp om jag ska bli färdig i tid.
-Bekant uppsyn. -Jordan messade hela kvällen.
Men när jag väl svarar så möts jag av radiotystnad.
Jag sprang på hans pappa i går och han blev väldigt obekväm.
-Han brukar bli glad att se dig. -Han försökte bara bli av med mig.
-Han sa inte ens nåt om valet. -Han är din största påhejare.
Jag vet inte.
Det har alltid funnits en sida av honom som är lite...
Jag vet inte. Inte närvarande.
Jordan kunde vara likadan.
Jag är ledsen, gumman. Jag vet hur jobbigt det är att göra slut.
Ingen fara. Min mamma, borgmästaren-
-ska flytta in på sitt nya kontor och jag har packat lådor till bilen.
Du är den bästa dottern nånsin.
-Men ställ inte lådorna i min bil. -Varför inte?
För att jag skulle hellre vilja...
-...att du kör dem med din bil. -Säg att du inte skojar.
Pappa och jag tycker att du förtjänar det.
Tack! Tack! Tack!
Du får bara köra i Smallville och jag vill veta var du är nånstans.
-Sarah? Vi ses på kontoret. -Okej.
Tack.
Har du fått fler visioner?
Nej, men pappa tjafsar om X-K-grejen igen.
-Vad är det där? -Ett brev jag har skrivit till Sarah.
Skriver du brev till henne? Har hon tagit diligensen till 1880-talet?
Mamma tog min mobil.
Får jag se?
Kom igen.
Nu ska vi se...
"Till Sarah, mitt kära kronblad..."
Låt mig läsa.
-Tänker du ge det till Sarah? -Ja.
Hej. Jag såg dig inte när jag backade.
För att jag landade nyss.
Vad är det för handskar och jacka? Wellnitz kommer att ha åsikter.
Skulle jag bry mig om vad en byfåne tycker?
Tänker du inte säga nåt om bilen?
Inte så pjåkig. Jag har snöat in på Lamborghinis.
Okej. Om du ska vara så där...
Vi ses.
Så bra att du kom tillbaka. Titta vad jag hittade.
Jonathan? Vad gör du här?
-Är din mamma här? -Hon kommer snart.
-Kan jag vänta här? -Javisst.
-Jag tänker hämta kaffe. Vill du ha? -Tack, det är bra.
Jag hörde om dig och Jordan.
Ja... Det är komplicerat.
Ledsen att han har varit så nyckfull.
Det är inte ditt fel.
Han mår väl bra? Eller är det nåt mer jag inte känner till?
-Vi har haft familjeproblem. -Som alla familjer i Smallville.
Det har du rätt i.
Jag är imponerad över hur bra du har hanterat allt.
-Du är mognare än jag i din ålder. -Det kan inte vara möjligt.
När jag var 15 dejtade jag killar för att gå pappa på nerverna.
-Jag var väldigt bra på det. -Allvarligt?
En kille var makalöst osmaklig och spelade i ett Primus-coverband.
-Vad är Primus? -Ett band man inte spelar covers av.
Jag har inte berättat för Clark om killarna jag dejtade på high school.
Det låter inte alls likt dig.
Ju äldre man blir desto mer inser man att alla har problem att hantera.
-Apropå det. Hur är det med Jonathan? -Vad menar du?
Det såg ut som att han skulle på rejv i The Matrix.
Var såg du honom?
Han kom förbi huset och verkade vara på väg till Candice.
Hälsa din mamma att jag var här. Jag måste åka.
-Clark! -Vad är det?
-Den andra Jonathan har Lana. -Hur vet du det?
Sarah såg en konstigt klädd Jonathan på deras gata.
-Vad vill han mrs Cushing? -Den andra Lana hjälpte Ally.
-Skulle Sarahs mamma hjälpa honom? -Han kanske ville dig nåt i går.
-Lät du honom komma undan? -Jag kunde inte göra nåt.
Du är Superman och kunde ha stoppat honom.
-Inte inför Lana. -Just ja.
-Du måste ju bevara din hemlighet. -Varför varnade du inte Sarahs mamma?
-Vi pratar inte om det nu! -Det är ju därför hon är i fara.
-Jag tänker inte försvara mina val. -För du har aldrig fel.
-Min bästa vän är i fara. -Om hemligheten inte var så viktig...
Gå upp, med en gång!
Hitta henne, Clark.
Varför pratade du med Sarah?
Nu gäller det.
Det funkar.
Om Jon kryper ihop i fosterställning.
Vi behöver mer energi. Mycket mer.
Var får vi det?
Samma ställe som ger kraft till dräkten.
Det är dags.
-Har du sett mamma? -Är hon inte med dig?
Vi tog var sin bil, men det var för en timme sen.
Hon svarar inte när jag ringer och vi behöver boka in ett möte.
Hon kanske bestämmer vad hon ska ta med sig.
Jag åker hem och kollar.
-Vad försökte du åstadkomma? -Jag ville förklara hur du har mått.
-Det gjorde jag när du tog min mobil! -Du tror att du gjorde det.
-Det är bäst så här. -Så endast du får prata med henne?
Kan vi ta det sen? Vi har större problem att ta itu med.
-Det här är stort för mig. -Jag lovar att jag är på din sida.
Du borde inte ha pratat med henne utan att fråga mig.
Du har rätt. Jag är ledsen för det.
En farlig version av din bror går lös så kan vi släppa det här?
-Vad är det? -Nån kommer.
Jag tror att nåt har hänt mamma.
Hon kom inte till kontoret och hon är inte hemma heller.
-Jon var där och kanske vet nåt. -Han gick raka vägen till Candice.
Bilen var kvar och ett vitrinskåp var sönderslaget.
Dra inga slutsatser. Hon mår säkert bra. Jag kan ringa runt.
Vi tar reda på vad som har hänt. Åk tillbaka till kontoret.
-Jag hör av mig om jag får veta nåt. -Okej.
Tack.
Vänta.
-Ledsen för alla mess. -Kan vi ta det senare?
Det är olägligt, men du måste få veta hur jag känner.
Min mamma är försvunnen.
I stället för att skicka en miljon mess så skrev jag ett brev.
Allt jag har försökt säga men inte kunnat står här.
Jag vill inte ha ditt brev.
-Jag är ledsen. -Jättebra idé.
-Det är rätt vackert. -Låt dig inte luras.
Utan skyddsdräkt slits man i stycken.
Är det ett dimensionellt maskhål till en annan jord?
Det är mer än så.
Clark pratade om en negativ zon som helt saknade tid och rum.
Där jag var fast innan AI:n kunde spåra din dräkt.
Nu hämtar vi det vi är ute efter.
Den duger inte. Det är ordentligt fastkilat.
-Har du nåt för att få loss det med? -Ja.
Jonathan? Vad gör vi här?
Förutom att vänta på rätt tillfälle? Det vet du redan svaret på.
All X-K du tar har påverkat dig. Det du säger är obegripligt.
-Du vet inte vad du pratar om. -Du blev avstängd från skolan.
-Den Jonathan var inte jag. -Dina föräldrar är oroliga.
Du känner inte mina föräldrar.
De där människorna...
De har bara samma utseende. Som du och Lana från min värld.
Du skrämmer mig. Släpp loss mig så ska du få den hjälp du behöver.
-Det kan du glömma. -Hjälp mig!
Om du vill att Superman ska komma så är det lättare så här.
Ingen fara. Han kommer snart.
-Jag hittade henne inte. -Så han tog henne?
Jag kunde ha stoppat honom men skyddade hemligheten i stället.
-Du kunde inte förutse det här. -Men ändå.
Sarah letade efter sin mamma och jag var tvungen att ljuga för henne.
Det kändes så hemskt.
Vad håller vi på med? Hemligheten förstör allt vi bryr oss om.
Den gav oss allt vi bryr oss om.
Pappa sa att utan hemligheten så kan jag inte vara Clark Kent-
-och inte få familjen jag vill ha.
Den andra familjen splittrades av kändisskapet.
-Vi är inte likadana. -Det här kanske är enda skillnaden.
Det är att vi har två unika söner som uppfostras av unika föräldrar.
Vad menar du?
Vi borde lita på att familjen vet vad vi borde göra med sanningen.
Kom! Det händer igen.
Jon?
Han har mrs Cushing. Hon är bunden.
-Ser du nåt mer? -Blodiga krokar.
-En industriell frys. -Slakthuset på Kempsville Road.
-Han kanske vill locka bort mig. -Flyg och rädda Lana.
Så förutsägbart. Jag visste att du skulle komma.
Hon vill inte det här, Jonathan.
Vi vet båda två att en del av henne vill det.
Jag låter dig inte skada henne.
Jag räknade med det.
Vänta... Du behöver inte göra så här.
Ingen fara. Det är över snart.
Hälsa min Lana att jag kommer snart.
Okej... Det borde räcka.
-Vad händer? -Vi måste sticka!
-Mrs Cushing? -Inte mrs Cushing.
Vilka är ni?
Hon kommer för Lana. Ropa på Superman så stoppar jag henne!
Han kommer!
Jordan!
Jag är den enda som kan stoppa honom.
Din pappa stoppar mig inte den här gången.
Herregud...
Superman.
-Du måste ta bort kryptoniten. -Okej.
Okej...
Så fort du kan.
Rör du dig så dör du.
Du ska ingenstans.
Fan...
Sluta, Jon!
Fortsätt skrika.
Låt honom veta att han svek sin son som min pappa svek mig.
Clark!
Skynda dig.
Du borde ha flyttat på dig.
Jag kommer tillbaka för er.
Pappa.
Stanna här. Jag kommer tillbaka.
Vem är den veke nu?
-Är du oskadd? -Ja.
Inte länge till.
Det här är för min bror.
-Tack för hjälpen i dag. -Det var inget.
-Det var du som stoppade honom. -Underskatta inte dig själv.
Det är andra gången du har hjälpt mig.
-Kommer Jonathan att klara sig? -Det var inte er Jonathan Kent.
Han du träffade i dag kommer från en annan värld.
Menar du din värld?
Nåt ditåt.
Det är både skrämmande och väldigt skönt.
Jag visste inte vad jag skulle säga till Lois och Clark.
-Jag kan förklara för Lois. -Så jag borde inte säga nåt?
-Jag kan inte be dig att ljuga. -Det vore för familjen Kent.
Om det blir känt så kommer de att få bekymmer.
Den Lois Lane jag känner skulle klara av det.
Det är inte Lois jag oroar mig för.
Du är en fin vän, Lana.
Vill du följa med in?
Jag borde bege mig. Din familj är nog orolig för dig.
Herregud, Sarah har säkert panik. Jag måste ringa henne.
Hej då, Lana.
Vi har lärt oss en läxa. Vi lämnar inte huset utan hammaren.
Jag som skulle hålla dig säker. Det var du som räddade mig.
-Vi tar hand om varandra. -Jag är din pappa.
-Det är jag som ska skydda dig. -Jag är inget litet barn längre.
Fler kan komma ur portalen.
-Bara om det finns nån portal. -Vad menar du?
-Jag måste ringa ett samtal. -Kan vi prata först? Jag kan hjälpa.
Lita på mig. Jag tar hand om det här.
-Hedy. -Ja, Frau Irons?
-Visa Pasiphae-projektet. -Vi behöver en energikälla.
Jag kan ha löst det.
-Vart tänker pappa ta honom? -Morfar tar hand om det.
-Fängelset som Tal-Rho sitter i? -Oroa er inte.
-Tills Ally dyker upp. -Vi tar hand om det i sinom tid.
Men just nu...
Du hade rätt om brevet. Förlåt.
-Läs det. -Jordan...
Jag vill höra vad hon tycker.
Så du tänkte avslöja hemligheten och du visste om det?
Varför måste ni vara så trotsiga? Vet ni inte att vi är på er sida?
Vet ni inte att vi är på er?
Jo, självklart. Det känns bara som att vi driver isär som familj.
Vi kanske inte står varandra så nära.
-Vad är det? -Inget.
-Är mrs Cushing oskadd? -Hon kommer att klara sig.
Men hon tror att jag är en galen kidnappare.
Jag förklarade att det inte var du.
-Har du berättat? -Som Superman.
-Lana vet inte vem jag är. -Så hemligheten bevaras.
Ja, men... Det kanske den inte borde.
Lanas dubbelgångare skickades tillbaka.
Men om hon jobbar för Ally så är vår Lana inte säker.
Vad menar du?
Jag kom hem först eftersom vi är en familj.
Och det här beslutet skulle påverka oss allihop.
Om ni tycker att det är okej...
-Absolut. -Gör det.
Okej då.
Önska mig lycka till.
-Jag är på väg till kontoret. -Jag är fortfarande orolig.
-Jag är hemskt ledsen. -Jag förstår inte vad som hände.
Jag tog en nypa friskluft och tiden sprang ifrån mig.
-Det låter inte... -Jag måste lägga på.
Hallå?
Clark? Vad gör du här?
-Jag behöver prata med dig. -Det är lite olägligt.
Det är nåt jag...
Nåt jag har velat berätta för dig i hela mitt liv.
Hur visste du att jag var här? Vänta, det spelar ingen roll.
Jag vill höra det du har att säga men jag har haft en lång dag.
-Du vet inte vad jag var med om. -Jo, det gör jag faktiskt.
Va?
Jag var där, Lana. Jag var med dig.
Vad pratar du om?
Herregud...
Du är Superman.
Text: Magnus Öberg Iyuno-SDI Group