Det var här hon gjorde det. Just i det här rummet.
Sovrummen låg annorlunda då, men duscharna har alltid funnits här.
Hon öppnade en kran och skar upp handleden med ett rakblad under den.
Sen lutade hon huvudet bakåt och drunknade i sitt blod.
Hennes hjärta slutade slå exakt kl. 03.13.
- Yvonne, vad är klockan? - 03.12. En minut kvar.
Jag tror inte på det här. Inget kommer att hända.
Det lär vi snart få veta, Kerrie.
Klockan är exakt 03.13... nu!
Är ni redo?
Edelvines spöke, stig upp till oss. Edelvines spöke, stig upp till oss.
Vad är det, Kerrie? Glömde du texten?
Det spelar ingen roll. Det borde ändå funka för er.
Hon ska dyka upp bakom en. Ser ni någon annan i spegeln?
Ser ni? Jag sa ju att det inte var på riktigt. Det bara...
Hörde ni det där?
- Hallå, är det nån där? - Alice, nej.
Kan vi inte gå härifrån?
Kul. Vem av er har gjort det här?
- Herregud! Ni föll verkligen för det. - Ni suger.
- Erkänn att den var bra, Ros. - Definitivt värt det.
- Var du också med på det, Bethany? - Det var hennes idé.
- Alice kom på allt det bra. - Vart tog Kerrie vägen?
- Vem är där
- Ett till spratt, Alice
- Det där var inte vi. - Säkert.
- Jag går och lägger mig. - Du har säkert rätt.
Kerrie driver med oss. Hon försöker hämnas.
Kom.
Kerrie, är du okej?
Herregud!
Ring ambulansen!
Camille Meadows.
Du har visst stått på vår väntelista ett bra tag.
Det blir en utmaning för dig, eftersom terminen redan har börjat.
Vi är en av de bästa skolorna i landet, så kraven är höga.
Särskilt för er sistaårselever.
Till och med flickor som börjar här sitt första år får kämpa ibland.
Jag har jobbat hårt hittills, mrs Landry.
Det är roligt att höra. Vilken tur att det blev en plats ledig åt dig.
Ja.
Får jag fråga vad som hände? Det var visst en tjej som dog?
Det stämmer, tyvärr. En förfärlig olycka.
- En flicka halkade och föll ut genom sitt fönster. Hon försökte.
- Jag ska be Helina, vår stödelev, att visa dig till ditt rum
- Behöver du ingen hjälp? - Nej tack.
Middagen är kl. 19 i matsalen. Kom i tid.
Borden kan vara lite uppdelade, men det märker du.
Det är utegångsförbudet från kl. 22, så se till att vara i ditt rum då.
Allt står i välkomstpaketet, men det kan vara mycket på en gång.
Du har säkert mycket skolarbete att ta igen också.
Här är ditt rum.
Tjejen som dog...
- ...var det här hennes rum? - Ja. Kerrie Riley.
Hon bodde här. Alla andra rum är upptagna.
Kom och leta reda på mig i studierummet när du har packat upp.
- Vi kan gå igenom ditt schema. - Det vore jättesnällt.
Perfekt.
Hallå, det här är vårt bord. Försvinn.
- Ert bord? - Ja, vi sitter här varje dag.
- Inte du, vem du nu är. - Camille Meadows. Jag är ny.
Jag bryr mig inte. Det är vårt bord. Flytta på dig.
- Nej, jag sitter bra här. - Nej.
- Jag vet att du inte känner oss än, men du vill inte reta upp oss
- Hur så? Ni verkar ju så trevliga
Vi sätter oss nån annanstans.
Helina är redan vän med den konstiga, nya tjejen. Ingen överraskning.
- Tyst, Yvonne. - Hej. Vad pågår här?
- Den nya tjejen sitter vid vårt bord. - Det stämmer. Bra samtal.
Okej. Vi har ju en extra stol nu.
Du har redan tagit Kerries plats på skolan, så varför inte stolen också?
Vi sätter oss nån annanstans.
Vad heter du?
- Camille. - Jag heter Alice.
Du har träffat Lenora och Yvonne.
Det här är Bethany, och här...
Hoppsan! Herregud, förlåt.
Du måste nog gå och byta om.
Stick nu, för fan.
Sluta!
Sluta genast med det där!
Till mitt kontor, allihopa. Genast.
Vill du verkligen inte berätta vem som startade bråket?
- Det var bara ett litet missförstånd
- Det börjar inte bra för dig. Hoppas vi inte får ångra att vi antog dig
Om ingen av er berättar för mig vem som bär ansvaret-
- blir jag tyvärr tvungen att bestraffa er allihopa.
Då så. Du kan gå.
Okej.
Det är en ny dag i morgon.
Är det nåt jävla skämt?
- Hej. Det var om en felanmälan. - Ett ögonblick.
Det går bra, jag...
- Förlåt. - Ingen fara.
- Är du killen som lagar grejer här? - Ja, det kan man säga.
Vaktmästare, hantverkare etcetera.
Eller bara de två, egentligen. Hade du gjort en felanmälan?
Ja, den där lampan flimrar. Den gjorde det i går, åtminstone.
- Jag är ny här. - Jag hörde det. Jag heter Trevor.
Camille.
Det är säker spöket nu igen. Det här huset lär vara hemsökt.
- Sägs inte det om alla gamla skolor? - Jo, alla har väl sina historier.
Men den här är annorlunda. Jag var rädd för det som barn.
Växte du upp i närheten? - Ja
- Du har träffat mamma, mrs Landry
- Är rektorn din mamma? - Ja.
Vi flyttade hit när jag var fem.
Alla mina barnvakter var elever, så jag kan alla spökhistorier.
Jag måste till en lektion, så jag låter dig bara...
Ja, inga problem. Är allt annat som det ska?
Jag tror fönstret är lite otätt. Jag kände drag i går kväll.
Jag tar en titt. Jag menade...
Jaha. Det var bara en olyckshändelse.
Var försiktig. Säg till om du behöver nåt.
Inom no-teatern tilläts kvinnor inte uppträda på scen.
Huvudrollerna spelades av manliga skådespelare med masker.
Inte helt olika de ni själva har tillverkat.
Camille, kan du berätta namnet på den första kvinnliga skådespelaren?
Jag är osäker.
Margaret Hughes. Hon debuterade på scen 8 december 1660.
Det fanns i texten till i dag. Jag förstår om du inte är i kapp än-
- men det kan hjälpa att titta framåt när jag pratar.
Innan vi avslutar för i dag-
påminner jag om att ni förra terminen deltog i en uppsatstävling
- Jag kan stolt meddela att en av våra elever, Bethany, har vunnit
Priset är ett collegestipendium på 250000 dollar.
Hennes uppsats publiceras i nästa nummer av skolans tidskrift.
Jag rekommenderar att ni alla läser den för att lära av henne.
Lektionen är slut. De som har kvarsittning ska gå till biblioteket.
För att göra vårt arkiv sökbart på nätet-
- krävs en hel del arkivering och skanning.
Ni kommer alla att ha kvarsittning-
- varje dag tills projektet är slutfört och jag är nöjd.
Jag vet att det är mycket nu-
- men vi tolererar inget fysiskt våld här på Edelvine.
Om ni samarbetar klarar ni säkert av det här snabbt.
- Det kommer att ta en evighet. - Tack till nya tjejen.
Hon heter Camille, och varför skulle det vara hennes fel?
- Jag gjorde inte ens nåt. - Tyst, Bethany.
Du fick precis stipendium, så du kan sluta stressa.
Jag borde öva inför mitt uppträdande.
Alla borde ha sluppit, på grund av Kerrie.
Ska man inte automatiskt få toppbetyg om ens kompis dör?
- Bara om man delar rum
- Jag älskar att höra er klaga, men jag föreslår att vi håller sams nu-.
- Och börjar jobba, som mrs Landry sa. Överenskommet?
Jag kan hämta böckerna i arkivet.
- Om nån visar var det är. - Jag följer med.
Nästa är 115.25.
Jag går upp med de här. Börjar du på nästa hylla?
Ja.
Helina?
Om man inte får ha kul på kvarsittning, när ska man då ha det?
- Jättekul. - Eller hur?
Vi gjorde masker på rekvisitakursen. Min blev så bra.
Syns det att jag har den på mig?
Hej, Helina! Vi bara hade lite kul med vår nya kompis.
Förr eller senare kommer ni att bråka med fel person.
Kanske det, men inte i dag.
Åh nej, är du arg på oss, Helina?
Förlåt. Det hjälper inte ens fast man lär känna dem.
De har blivit värre sen...
- ...sen Kerrie dog. - Kände du henne bra?
- Ja, vi var nära vänner första året här, men.
-...sen gled vi isär
Kerrie började hänga med Alice och de andra och hade inte tid med mig.
- Vad tråkigt. - Det är inte ditt fel.
Vad var det som hände? Ingen har berättat.
Vissa tror att det var en olycka.
Jag har hört att hennes föräldrar vill öppna utredningen igen.
Vad tror du?
Allt är lättare att tro än att vi inte märkte att nån mådde så dåligt.
Så jag vet inte.
Vi får väl aldrig veta säkert.
Tänk om det fanns ett sätt att få veta?
- Vad pratar du om? - Kom, så ska jag visa.
Vi har ändå pratat om att göra nåt sånt här.
Bethany har hittat en ritual på nätet.
- Den är på latin. - Så ni ska ha en seans? Här?
- För att kontakta er vän. - Det här är sjukt.
Vad är problemet? Funkar det inte så funkar det inte.
I värsta fall händer ingenting.
Vill ni inte veta varför Kerrie gjorde det?
- Okej. Varför inte? Jag tänker dessutom inte jobba om ni tar paus
- Okej. Om ni verkligen tänker göra det.
Ta en stol.
Var är... vad hon nu heter?
Lenora sa att hon inte mådde bra, och att vi inte skulle vänta.
Nån gömmer sig i hörnet.
De försöker skrämma oss. Låtsas inte om det.
- Är det så här ni roar er här? - Vi har inte mycket till alternativ.
- Då så. - Okej. Hur fungerar det?
Först behöver man ett bräde, ett skrivredskap. Alice fick en bra idé.
- Bra, va? - Okej.
Vi måste koncentrera vår energi och hålla kontakt med brädet.
Är ni redo?
Spiritus oratio nostra oporte loquantor inter vos.
Quaeremos mortui loquar.
Loquere tu nobis.
Är det allt?
Vad händer nu, då?
- Vi väntar väl. - Hur länge då?
- Vänta. - Okej...
- Vem är det som gör det
- "Jag.".
Okej. Ande, finns det något du vill berätta för oss?
- Vänta, det här... - Tyst, Ros.
- "Spöket är verkligt"? - Vad menar det?
Kom igen. Ni trodde väl inte att vi skulle bli rädda?
- Helina, det är inte vi som gör det. - Vänta. Vi ska inte bryta kontakten.
- Allvarligt? - Ja.
Vi borde väl fortsätta?
Ande, vem talar jag med?
"Kerrie".
- Är det faktiskt hon? - Ni är störda.
- Vad är det som pågår? - Det var lågt till och med för dig.
DÖDA ER
Vad ska det betyda?
Vem ska döda oss?
HON ÄR
- "Hon är"... - Vem är "hon", Kerrie?
Hon talar i cirklar.
Det kanske är förvirrande att vara spöke.
"Hon är..."
- Vad var det för nåt? - Det borde du veta.
Det skulle vara ett skämt.
Vi skulle rita ett pentagram och sen skulle Lenora hoppa fram.
- Det hade varit kul. - Ja. Men det där var inte vi.
Jag trodde det var nån av er två.
Påstår du att vi pratade med Kerries ande?
Jag läste ju besvärjelsen.
På nätet stod att man bara kan kontakta folk som dött i närheten.
Vi åkallade ju dem faktiskt också.
Med Edelvine-spöket, den där natten med Kerrie, sa vi orden vid rätt tid.
Edelvine-spöket?
Det är bara en gammal legend. En tjej ska ha tagit sitt liv för åratal sen.
- Om man åkallar henne kommer hon... - ...och så dör man.
Men det är inte på riktigt. Och ingen är dum nog att testa.
Oj.
Natten då Kerrie dog var det verkligen menat som ett skämt.
Hon sprang till sitt rum och det var sista gången vi såg henne i livet.
Jag hörde och såg inget från hörnet. Kan nån berätta vad som hände?
- Är du okej? - Jag antar det.
Det måste väl ha varit ett skämt?
- Kanske. De verkade uppriktiga. - Det är de bra på.
Det är samma skämt som natten då Kerrie dog.
Jag litar inte på nån av dem.
Hur träffar jag alla killar? En ville ha bilder av mina fötter.
Jag kommer snart.
- Är du säker? - Ja, det är lugnt.
Vad...
Är det nån där?
Om det här är ett skämt så är det inte roligt!
Fan...
Camille?
Ja? Kom in.
Hej. Jag har skrivit ut anteckningarna om renässansen.
Tack.
Det är till jättestor hjälp.
Tack. Helina?
Om det är okej att jag frågar...
Tjejen som bodde här, Kerrie, hurdan var hon?
- Är du rädd att ditt rum är hemsökt? - Jag vet inte.
Min mormor brukade säga att om nån dör på ett riktigt hemskt-
- förfärligt sätt så präglas omgivningen av den energin.
Om man är mottaglig kan man känna den, som att höra en inspelning.
Även om Kerrie var här på nåt sätt...
- Kerrie var en bra människa. - Okej.
Tack.
Och en tendu. Stäng. Forma armarna.
Dégagé, dégagé, piqué, och stäng.
Pas de cheval, och in, och sida, och in.
Tillbaka, in, och sju och åtta.
Och ett och två, balancé, och fyra.
Och fem, och sex, och développé. Chassé, grand jeté.
Ja?
Vad? Nej.
Nej, det är hon inte.
Då var vi klara. Bra jobbat.
Alice, Bethany, Yvonne, Rosalind, Camille.
Kom till mitt kontor när ni har bytt om.
Camille, vänta lite, är du snäll.
- Visst dansade du balett på Brighton? - Ja, visst.
Förlåt. Jag sov inte så bra i natt.
- Och så har jag mensvärk. - Aha.
Jag hoppas se en förbättring snart. Gå och byt om med dina vänner.
De är inte mina vänner.
Ingen av er har alltså sett eller hört av Lenora sen middagen i går?
Nej, hon var borta på lunchen och lektionerna.
Och hon skulle inte resa bort nånstans?
Jag har sms: at henne, men hennes mobil är nog av.
Dörren till hennes rum är låst.
Ja, en i personalen tittade i rummet när hon inte kom till lektionen.
Nästan alla hennes saker är borta.
Vi har pratat med föräldrarna och söker en ung man hon mött på nätet.
- Tror ni att Lenora har rymt? - Det skulle hon aldrig göra.
- Inte utan att säga nåt till oss. - Det är därför ni är här.
Jag lovar att all information ni ger mig förs vidare i förtroende.
Hennes föräldrar vill bara veta att hon mår bra.
- Vi med! - Mrs Landry, vi vet verkligen inget.
Jag tror inte att Lenora bara skulle sticka.
Vi kommer visst ingen vart.
Men om nån av er plötsligt kommer på nåt om det här-
- meddela mig, är ni snälla. Ni kan gå.
Varför är äldre människor så korkade?
Hjärncellerna dör när man fyllt 30.
- Lenora kan inte bara ha stuckit. - Hennes saker är ju borta.
Det är inte möjligt.
Mrs Landry son, Trevor, är ju vaktmästare här.
- Har han nyckel till hennes rum? - Antagligen.
- Vad gör du? - Sms: ar honom.
- Hur kan du ha hans nummer? - Han gav mig det.
Det är omöjligt. Han pratar aldrig med oss elever.
Bra. Vi ska mötas vid elevhemmet.
Du känner inte ens Lenora. Varför bryr du dig?
Det gör jag inte, men jag vill ändå inte att samma sak ska hända mig.
Följ med oss eller låt bli. Det är upp till er.
Jag visste inte att det skulle vara fler än du här.
- Förlåt. Det är viktigt. - Det hoppas jag.
Vi säger inget till nån, vi vill bara titta i hennes rum.
- Hennes resväska är borta. - Det är väl sånt de letar efter.
- Hon verkar ha haft bråttom. - Hennes rum är jämt så här.
Det finns ett lönnfack bakom översta lådan. Ni har inte sett nåt.
- Jag är inte ens här. - Hon skulle inte åka utan det här.
Får jag se?
Vi borde nog gå, om ni är klara.
Ja, vi måste väl det.
Har hon bäddat sängen?
Polisen är på väg.
Substansen i sängen ska analyseras så vi vet om det finns skäl till oro.
Vår vän är försvunnen och det finns ett kors av blod i hennes säng!
Som sagt är polisen på väg. De tar säkert det här på allvar.
Jag hoppas det inte är ett slöseri med deras tid.
Det är precis den typ av skämt som ni och Lenora gillar.
Vi får väl se.
Trevor, vi ska diskutera det här senare. Vänta på mig hemma.
Vad det än är som pågår-
- så behöver jag nog inte påminna om hur stor skada rykten kan göra.
Om jag hör något skvaller vet jag varifrån det kommit.
Jag meddelar er vad polisen kommer fram till-
- men om det visar sig vara ett av era skämt...
Borde ni inte vara på kvarsittning nu, förresten?
Här är det! Jag har hittat henne.
"Alicia Kane, dotter till Noah och Ethel Kane. Född 24 februari 1982."
"Död 13 oktober 1998 på Edelvine Girls' Academy."
- "Begravningen äger rum..." - Är det allt?
Man nämner inte självmord i en dödsruna.
- Hur vet vi att det är hon? - Det vet vi inte.
Men det är den enda sökträffen jag fick på folk som dött på Edelvine.
Förutom Kerrie.
1998, va?
- Är det alltså Edelvine-spöket? - Vänta, titta på halsbandet.
Det är samma kors.
Det är hon, men vad gör vi nu?
Skynda dig, Ros. Klockan är över 10.
Hallå, det är nån kvar här!
Puckon.
Ursäkta mig, allihopa.
Som vissa kanske har hört har jag nåt tragiskt att berätta.
En av era klasskamrater, Rosalind Carlisle, gick bort i kväll.
Enligt undersökningsledaren verkar hon ha ramlat i duschen.
Jag ber er återvända till era rum nu.
Camille, är du där?
Jag hörde precis den hemska nyheten om Rosalind, och ville bara...
- ...kolla så att du var okej. - Tack. Ja, jag mår bra.
Är det säkert? Jag har Xanax om du skulle behöva nåt.
Jag har tagit dem för att kunna sova på sistone.
Nej, tack.
Okej. God natt, då.
Du... Vill du hänga här ett tag?
Rosalind.
Jag tycker inte det låter logiskt.
- Hur menar du? - Att hon skulle ha ramlat i duschen.
Jag vet att sånt händer folk, men bara gamla personer, eller hur?
Jag kanske faktiskt tror på spöken.
Ibland har det känts som om nån har iakttagit mig, fast ingen varit här.
Vet du?
Du skrämmer mig lite.
Förlåt. Mig själv också.
Jag är nog rätt hög.
Vänta.
Jag vill ge dig nåt.
Camille, det behövs inte.
Okej. Vad är det?
Behåll det.
Om nåt skrämmer dig hugger du det i skallen.
- Behöver du det inte? - Nej, jag har andra grejer.
Okej.
Tack, Camille.
Nej, mamma, jag mår bra. Jag är bara upprörd.
Ros var... Nej, du och pappa behöver inte komma hit.
Jag ville bara höra din röst.
Nej, det kommer inte att påverka mina betyg.
Ja, jag lovar att jag ska plugga.
Jag måste lägga mig nu.
Du med. God natt, mamma.
God natt, herr Björn.
Vänta, vad?
Hon var i mitt rum.
- Kolla i garderoben. - Okej.
- Vad är det som pågår här? - Vi vet inte. Vi kom precis.
- Hon var precis där! - Berätta exakt vad som hände.
Jag hörde en röst i mitt rum.
Det var Edelvine-spöket som tittade på mig. Jag kastade lampan på henne.
Edelvine-spöket? Inte det där tramset nu igen. Tänk logiskt, Bethany.
Var var du när du såg spöket? Du sov i din säng.
Jag hade inte somnat än.
Bethany, du har drömt en mardröm.
- Det är förståeligt just nu. - Jag var klarvaken, jag svär!
Gå till era rum. Det har varit en hemsk kväll, ni måste vila.
Du kan sova hos mig i natt. - Det går väl bra?
Okej, bara i natt.
Helina, vad gör du här så sent?
Jag bara tittade till Camille.
- Vad gör du här, mrs Landry? - Jag packar Rosalinds saker.
Henens familj kommer i morgon.
- Tillbaka till era rum nu. - Jag ska bara packa en väska.
- Vi måste berätta för nån. - Berätta vad?
Att vi kallat hit ett spöke, som mördar oss? Ingen skulle tro oss.
Jag vet inte om jag tror på det. Bethany skrämde bort det.
Jag förstår det bara inte.
Det är väl svårt att förklara varför spöken gör som de gör.
Är ni två höga?
Var är Alice? Jag har inte sett henne i kväll.
Jag vet inte. Hon måste ha sovit.
Jag berättar det för henne i morgon.
- Okej. Var försiktig. - Ni med, antar jag.
FICK PRECIS SMS FRÅN ALICE. HON VILL TRÄFFAS I STUDIESALEN.
JAG GÅR DIT. SES VI DÄR?
Bra, äntligen är du här.
- Vi ska kontakta Rosalind. - Nu?
Vi borde göra det när hennes själ är nära. Hon kanske har nåt att säga.
Det är okej om du inte vill.
Okej. Vi ska fokusera tankarna på Rosalind.
Spiritus oratio no...
Dra åt helvete!
Spiritus oratio nostra oporte loquantor inter vos.
Quaeremus mortui loquar.
Loquere tu nobis.
Rosalind, är det du?
JA
Har ni en fråga till henne?
Rosalind, hej. Vi saknar dig.
Rosalind, hur dog du? Vad var det som hände?
"Mord."
Dödade Edelvine-spöket dig?
NEJ
Vad menar hon?
Rosalind, vem mördade dig? Var det...
- "Camille"? - Vad fan?
Det är skitsnack. Nån av er håller på och...
Vänta, vänta!
- Hon kanske skulle säga nåt annat! - Det var jävligt tydligt.
Är helt galen? Håll dig borta från mig.
- Lämna oss i fred! - Vi borde berätta för nån.
- Berätta vad? - Jag vet inte vad som pågår.
Jag skriver till min kompis hemma att om nåt händer mig...
- ...så gjorde Camille det. - Bra idé. Jag sms: ar min bror.
Sms:a FBI om du vill. Varför skulle jag döda Rosalind?
- Du bråkade med henne. - Jag bråkade med dig.
Var det ett hot?
Sms:a nån du med, Yvonne.
Vi kanske borde tipsa polisen anonymt, för säkerhets skull.
Ja, det är en bra idé.
- Vart ska du? - Jag måste öva.
- Nu? - Ja. Jag vill fundera lite.
Vi ses senare.
Vem är här?
Du. Försvinn!
Du ska inte vara här längre.
Du är inte levande.
Du ska inte vara här.
Mitt rum är definitivt hemsökt. Får jag sova med dig?
Ja, visst.
- Tack. - Ingen orsak.
Jag har tagit ett par tabletter, så jag somnar säkert strax.
Okej.
HEJ. KOM UT. VARFÖR DET?
JAG ÄR MED LENORA.
Vad fan, Yvonne?
MYCKET ATT FÖRKLARA. KOM UT. OK.
Yvonne!
Vad fan?
Lenora!
FRAMFÖR DIG
Vad i...?
Yvonne, vad fan?
Hon kommer att skrika.
Ingen kan höra oss här.
Skrik hur mycket du vill.
Som du vill.
- Maskerna behövs inte längre. - Jag gillar att ha den.
Ni två dödade Kerrie.
Kerrie? Ja. Ja, och Rosalind.
Och Yvonne. Och Lenora.
Fy fan för det här!
- Ja, hon är också död. - Jag dödade henne.
Det är sant.
Kerrie, är du okej?
Trevor vet hur man bygger hemliga utrymmen i byggnaderna.
Han har hållit på i flera år.
Herregud.
Herregud. Ring ambulansen!
Varför?
- Hatade du dem alla så mycket? - Ja, jag hatade dem.
Men jag gjorde det bara för att jag var tvungen.
Jag trodde inte att min uppsats skulle vinna.
Jag hade inte tid att skriva den själv.
Jag kopierade en av Kerries sorgliga berättelser och skrev av den.
När den vann trodde jag att jag var körd.
Jag skulle bli av med stipendiet, och bli dessutom bli relegerad.
Hela mitt liv, borta. Om inte...
Problemet var att nära Kerrie var död måste jag döda de andra också.
För om de läste uppsatsen skulle de förstå att den var Kerries.
Jag måste distrahera dem. Det var då Edelvine-spöket dök upp.
Det lustiga med alla spratt var att tjejerna faktiskt är vidskepliga.
Därför flyttade jag brädet. Jag lade en magnet i mobilskalet.
Om nån kommit på mig skulle jag ha skrattat bort det.
Men det gjorde ingen, och efter det tänkte ingen klart.
Trevor hade hjälpt mig innan vi ens träffats. - Inte sant?
Alicia Kane. Hon brukade sitta barnvakt åt mig.
Hon var en liten bitch.
När jag var tolv smög jag in i hennes rum för att skrämma henne.
Hon fick panik.
Då slog jag henne med min hammare. Sen släpade jag henne till badrummet-
-och skar upp hennes handleder.
Mamma hade nog sina misstankar. Sen dess har jag varit försiktigare.
Bara en dröm.
När vi hittade bilden med halsbandet fick Trevor idén med blodet i sängen.
Det är få tjejer som förstår att uppskatta nån så unik som Trevor.
Vi har smugit med vår kärlek sen mitt första år här.
Inte länge till.
Ditt första år? Du var alltså fjorton. Usch.
- Får jag döda henne nu? - Inte än.
Det är för rättsläkaren.
Jag kan passa på och ta det här också.
Trodde du inte jag såg dina axlar röra sig? Så amatörmässigt.
Använd det här till att döda Alice, för bevismaterialets skull.
Gud måste vara på min sida.
Jag undrade hur jag skulle lösa det när den nya tjejen dök upp.
Hon slåss offentligt med alla offren.
Med Alices och Yvonnes sms till dig och bevisen vi lägger i ditt rum-
- lär polisen inte granska det här så noga.
Helina kanske inte köper det.
När hon tar livet av sig sen kommer alla att förstå det.
- Om du rör Helina... - Så händer vad? Dör jag?
Det här har varit givande, men nu avslutar vi.
Gör det, älskling. Alice först.
- Vad? - Du är så körd.
Kollade du upp mig överhuvudtaget när du beslöt att skylla på mig?
- Ja. Du har inga sociala medier. - Men en Camille Meadows hittade du.
Som bor i Florida, har höga betyg och dansade balett på Brighton.
Du är inte du.
- Kan nån förklara för mig? - Jag fattar inte. Varför?
Jag kom till den här skolan för att betala tillbaka en skuld.
Hur går det?
Inte så illa.
- Var är strömbrytaren? - Vid bakdörren.
Stanna här.
Du, Trevor.
Släpp loss mig, så kanske du hamnar på sjukhus och inte i fängelse.
Mamma har skickat mig på terapi några gånger.
Jag kom bra överens med terapeuterna. De var bra på att lyssna.
Nej tack. Jag trivs här ute.
Jag ska döda henne först. Det är nåt med bevisen som Bethany tänkt ut.
Men jag slår vad om att om jag hugger dig nu-
-så kan hon lösa det.
Vänta! Snälla, gör det inte.
Slå honom igen.
- Bra. - Ta loss mig.
- Mår du bra? - Nu gör jag det.
- Hur hittade du oss? - Jag berättar senare.
- Du är skadad. - Det är inget.
- Har du ringt polisen? - Nej, min mobil är på rummet.
- Är hon död? - Nej, bara avsvimmad.
Hjälp mig få loss henne.
Vi måste bära henne genom biblioteket.
Vart ska ni?
Så jävla värdelös.
Fan!
Du kommer inte undan mig.
Du skulle inte ha dödat min kompis.
Kerrie?
Hej, Alice.
- Vad hände? - Bethany och Trevor dödade alla.
Så det finns inget spöke?
Jo, jag tror att spöket finns, men det dödade inte dina vänner.
- Du lever. - Försiktigt.
- Du har hjärnskakning. - Det har vi alla.
Klarar du att gå?
- Är Bethany... - Hon är död.
- Gå och ring polisen. - Följer du inte med?
Trevor är kvar. Jag binder honom och väntar på polisen.
Vi ses när de kommer, okej?
Måste du döda Bethany?
Den enda tjej jag nånsin kommit överens med.
Det finns ingenstans att fly.
Jag har låst bakdörren. Det spelar ingen roll om hjälpen kommer.
Ingen kommer hit...
...i tid.
Hallå. Är du där under?
Allvarligt? Det är brutet.
Jag skulle dödat dig tidigare.
Jag hamnar visst på dårhuset ändå.
Mamma kanske kan få ut mig om ett par år.
Hur många vänner hade du när du växte upp, Trevor?
- Jag vet inte. - Jag hade bara en.
Jag trodde du skulle försöka med nåt sånt här.
Du dödade honom, eller hur?
Det är klart.
Alice berättade vad hon hörde.
Gjorde du allt det här för Kerrie?
Kerrie och jag växte upp tillsammans. Jag var stod i skuld till henne.
Hon tog sitt liv.
Jag ville veta varför.
Jag har ringt polisen. De vill nog prata med dig.
Jag kan bli svår att hitta. Jag är inte Camille Meadows, Helina.
Jag använde namnet för att komma in här.
Nu är jag färdig. Jag får hitta ett annat namn.
Så tyvärr får du nog förklara saker och ting åt mig.
Är det allt? Ska du ge dig av? Vad ska jag säga till alla?
Säg vad du vill.
Det spelar ingen roll.
Hur ska jag kunna få tag på dig? Jag menar...
...om jag skulle vilja det.
Jag hittar dig.
Men nu måste jag verkligen gå.
.::TWA - Your Source Of Quality!::.
Översättning: Cecilia Edfelt Iyuno-SDI Group