Micile corecturi ale subtitrării initiale de pe: "www.RegieLive.ro",
au fost făcute de Marius Andries, mail: "mariusandries25@gmail.com".
Vizionare plăcută !
Ne-am născut dintr-un mister,
care ne-a urmărit
de când suntem oameni.
Ne-am trezit în această lume minusculă
sub o pătură de stele,
ca un copil abandonat lăsat pe prag
fără un bilet care să explice
de unde am venit, cine suntem,
cum a apărut universul nostru.
Si fără nicio idee cum să încheiem izolarea noastră cosmică.
A trebuit să descoperim totul singuri.
Cel mai mare avantaj al nostru
a fost inteligenta noastră,
în special darul nostru pentru recunoasterea tiparelor,
ascutit de-a lungul evolutiei.
Cei care erau buni la găsirea prăzii si a prădătorilor,
care făceau diferenta dintre plantele otrăvitoare si cele hrănitoare,
ei aveau o sansă mai bună să trăiască si să se reproducă.
Ei au supravietuit si si-au transmis genele
pentru recunoasterea tiparelor
cu avantaje evidente.
Culturi de pe întreaga planetă
se uitau în sus la aceleasi stele
si au găsit diferite imagini în ele.
Ne-am folosit acest dar de recunoastere a tiparelor
ca să citim calendarul stelar.
Mesajul scris în stele
a spus strămosilor nostri
când să îsi aseze tabăra si când să meargă mai departe.
Când ar veni păsările migratoare,
ploaia sau frigul.
Si când se vor fi oprit pentru o perioadă.
Când au observat conexiunea directă
dintre miscarea stelelor
si ciclurile vietii sezoniere pe Pământ,
au concluzionat, firesc,
că ce se întâmplă acolo sus
cu sigurantă este directionat către noi aici, jos.
Are logică, nu e asa ?
Dacă cerul era un calendar
si cineva a lipit un biletel pe el,
ce altceva ar putea fi dacă nu un mesaj ?
Si asa, când ordinea cerească a fost brusc deranjată de aparitia unei comete pe cer...
au luat-o personal.
Chiar putem să îi învinovătim ?
Atunci nu aveau altă explicatie logică
pentru ce se întâmplă.
Aceasta fiind cu mult înainte
ca cineva să realizeze că Pământul este o planetă care se roteste
în jurul propriei axe înclinate,
în acelasi timp revolutionând în jurul Soarelui.
Fiecare cultură umană antică a făcut aceeasi greseală:
o cometă trebuie să fie un mesaj,
trimis de zei... sau de un anumit zeu.
Si aproape invariabil strămosii nostri au concluzionat
că aparitia nu era bună.
Nu conta dacă erai un Aztec antic,
Anglo-Saxon, Babylonian, Hindu.
Cometele erau purtătoare de fatalitate.
Singura diferentă între ei
era tipul dezastrului iminent.
"Dezastru", provine din limba greacă si însemna "stea rea".
Pentru Masai din estul Africii,
o cometă însemna foamete.
Pentru Zulu din sud,
însemna război.
Pentru Eghap din vest,
însemna epidemie.
Pentru Djaga din Zair,
mai exact "variolă".
Pentru vecinii lor, Lubă,
cometa prevestea moartea unui conducător.
Chinezii antici erau remarcabil de sistematici.
Începând cu aproximativ 1400 i.E.N.,
ei au început să înregistreze si să catalogheze
aparitia cometelor.
O cometă cu trei cozi
însemna calamitate pentru stat.
O cometă cu patru cozi
semnifică o epidemie iminentă.
Talentul uman pentru recunoasterea tiparelor
este o lamă cu două tăisuri.
Suntem foarte buni la găsirea tiparelor,
chiar si atunci când ele nu există...
Fenomen cunoscut că "falsa recunoastere a tiparelor".
Tânjim după întelesuri,
după semne că existenta noastră
are un simbol special în univers.
Pentru acest rezultat suntem prea nerăbdători
să ne amăgim pe noi însine si cei din jurul nostru,
să discernem o imagine sacră într-un sandwich cu brânză la grătar
sau să găsim un avertisment divin într-o cometă.
Azi stim exact de unde vin cometele
si din ce sunt alcătuite.
Nava Imaginatiei,
alimentată în mod egal cu stiintă si admiratie,
ne poate duce oriunde în spatiu si timp.
Poate călători mai rapid decât lumina
si să ne arate
ce nu poate fi văzut.
Ea ne poartă către un tărâm misterios
care se află la un an-lumină depărtare de Soare.
Ce este acest roi de lumi ?
A fost organizat de fiinte extraterestre ?
Nu.
Doar de gravitatie.
Acestea sunt zăpezile de demult,
munti alunecosi de gheată si rocă,
rămăsitele conservate ale nasterii Sistemului Solar.
Se numeste Norul Oort,
după Jan Oort, astronomul olandez
care a prezis existenta sa
în 1950.
El încerca să rezolve un paradox.
Există atât de multe moduri pentru comete să dispară.
Deoarece intersectează orbita planetelor,
cometele se ciocnesc cu ele frecvent.
Cometele sunt formate în mare parte din gheată,
asa că de fiecare dată când se apropie de Soare,
ele pierd părti din ele prin evaporare.
Si după câteva mii de treceri,
toată gheata dispare
si ceea ce rămâne dintr-o cometă este acum un asteroid.
Cometele pot fi ejectate gravitational din sistemul solar
si exilate în spatiu.
Si totusi, cumva,
cometele tot vin.
Oort si alti astronomi s-au întrebat:
"De unde vin toate cometele ?"
Oort a calculat rată la care apar comete noi
si a calculat că trebuie să existe
un roi de comete vast si sferic,
de câtiva ani-lumină în diametru,
care înconjoară Soarele.
Rationamentul lui Oort încă stă în picioare,
chiar si după toate descoperirile făcute despre comete
si sistemul solar în multele decenii care au trecut de atunci.
Si cu toate acestea, Norul lui Oort nu a fost văzut de nimeni niciodată.
Nici nu am putea.
Este foarte întunecat aici.
Si fiecare cometă se află la o distantă asemănătoare cu cea dintre
Pământ si Saturn fată de cel mai apropiat vecin al ei.
Dar Stiinta ne dă puteri speciale.
I-a dat lui Jan Oort
darul profetiei.
Oort a fost si primul care a estimat corect
distanta dintre Soare
si centrul galaxiei noastre.
Aceasta este o mare realizare...
să aflăm unde suntem în Calea Lactee.
Steaua noastră se află la
aproximativ 30.000 de ani-lumină de centru.
Oort a fost si primul
care a folosit un radio-telescop
pentru cartografierea structurii spiralate a galaxiei.
Si a descoperit că centru galaxiei noastre
este locul unor explozii colosale,
prima indicatie
că ar putea exista
o gaură neagră supermasivă ascunsă acolo.
Oare faptul că cei mai multi dintre noi stim
numele criminalilor în masă,
dar nu am auzit niciodată de Jan Oort,
spune ceva despre noi ?
Norul lui Oort este atât de enorm
încât unei comete îi poate lua 1 milion de ani
să realizeze o rotatie completă în jurul Soarelui.
Aici, la limita exterioară a Sistemului Solar,
chiar si un mic impuls de la gravitatia unei stele în trecere
poate elibera anumite comete
din legătura gravitatională pe care o au cu Soarele.
Unele comete sunt aruncate în afara Sistemului Solar
si rătăcesc în spatiul interstelar.
Dar pentru altele există o altă soartă.
Aceasta plonjează către Soare,
accelerând într-o cădere liberă neîntreruptă
care durează sute de mii de ani.
Când gravitatia lui Neptun îi mai dă un imbold,
intervine o mică schimbare de curs.
Uriasul Jupiter, cel mai masiv
obiect din Sistemul nostru Solar...
în afară de Soare, atrage cometa
cu puternică să atractie gravitatională,
curbându-i calea.
Când cometa noastră ajunge în interiorul Sistemului Solar...
căldura Soarelui o încălzeste.
O frumoasă transformare începe.
Iceberg-ul sterp si întunecat
acum poartă un halou strălucitor...
si o coadă.
Aceste straturi spun povestea
despre cum s-a născut cometa,
acum aproape 4 miliarde de ani.
În timpul celor 40.000 de generatii ale umanitătii,
trebuie să fi fost vreo 100.000 de aparitii
de comete luminoase.
În tot acel timp,
tot ce puteam face era să ne uităm în sus într-o admiratie neajutorată,
prizonieri pe Pământ
fără nicio explicatie dincolo de vină si temerile noastre.
Dar apoi o prietenie a început între doi oameni
care a condus la revolutie permanentă în gândirea umană.
Isaac Newton si Edmond Halley nu puteau sti
dar colaborarea lor ne va elibera în cele din urmă
din încarcerarea acestei lumi mici.
Cometa din 1664
a trimis fiori de spaimă de-a lungul Europei,
si teroarea părea justificată când Ciuma
si Marele Incendiu din Londra au urmat curând.
Atunci, cu părul lung si însângerat,
o stea în flăcări ameninta lumea
cu foamete, ciumă si război.
Pentru printi însemna moarte...
pentru regate, multe cruci...
pentru mosii, pierderi inevitabile...
pentru ciobani, putrefactie,
pentru plugari, anotimpuri infertile,
pentru navigatori, aduce furtuni,
pentru orase, trădări civile.
Dar pentru un copil,
nu putea fi prea înfricosătoare.
Pentru el era un lucru de admirat.
Ca noi toti, Edmond Halley s-a născut curios.
El a fost destul de norocos să aibă un tată care să îi încurajeze
si să îi alimenteze curiozitatea,
cumpărându-i cele mai bune instrumente stiintifice
si chiar sponsorizându-i expeditiile
pentru realizarea primei hărti exacte a cerului emisferei sudice.
Halley a renuntat la Oxford când avea 20 de ani,
si a navigat spre Sf. Helena,
o insulă la sud de Ecuator, în largul coastei de vest a Africii.
Problema a fost că nimeni nu i-a spus lui Halley
că vremea pe Sf. Helena
e în general cam proastă; i-au trebuit 12 luni frustrante
de observatii ca să realizeze o hartă completă.
Zeilor si eroilor Greciei antice li s-au alăturat acum
figurile mitice ale unei lumi si ere noi,
un tucan, un compas, o pasăre a paradisului.
Când Halley s-a întors acasă cu cealaltă jumătate a cerului,
harta lui a creat senzatie.
Acum negustorii si exploratorii puteau naviga după stele
vizibile oriunde pe Pământ.
La acea vreme, The World Society of London
era forul mondial de omologare a descoperirilor stiintifice.
Motto-ul ei, "Nullius in verba",
însumează sufletul metodei stiintifice.
În Latină înseamnă "Află singur". (mai degrabă "nu te încrede în nimeni")
Cu alte cuvinte, "pune autoritatea sub semnul întrebării".
Hartă stelară a lui Halley a atras atentia
Curatorului de Experimente al Societătii.
Vi l-as prezenta dacă as putea,
dar nu există niciun portret al lui Robert Hooke din această perioadă,
numai descrierile verbale ale contemporanilor săi.
I se spunea "suplu, îndoit, urât"
Era probabil cea mai inventivă persoană care a trăit vreodată.
Si în ciuda aparentei,
era cel mai căutat oaspete la petreceri în toată Londra.
De ce ?
Curiozitatea insatiabilă a lui Hooke
cuprindea absolut tot.
Hooke a descoperit un mic cosmos,
si încă folosim numele pe care el i l-a dat: celula.
Hooke a descoperit celula prin observatia unei bucăti de plută
cu ajutorul unei inventii proprii:
microscopul compus.
El a anticipat aspecte al teoriei evolutiei a lui Darwin
cu aproape 200 de ani înainte.
Hooke de asemeni a îmbunătătit si telescopul.
Desenele corpurilor astronomice pe care le-a observat
atestă precizia sa circumspectă.
După ce Marele Incendiu a distrus centrul Londrei în 1666,
Hooke a făcut un parteneriat cu arhitectul Cristopher Wren
să reconstruiască orasul.
Hooke era cel mai de seamă experimentalist din perioada sa.
Folosind arcuri bobinate,
a emis "legea elasticitătii, "
cunoscută azi sub numele de legea lui Hooke.
A perfectionat pompa cu aer,
culmea tehnologiei în vremea lui,
si a folosit-o pentru a experimenta cu respiratia si sunetul.
Si a experimentat si cu canabis.
El a raportat într-o sedintă a Societătii Regale
că un căpitan, prieten de-al său, cităm:
"a experimentat cu el atât de des,
că nu există niciun motiv de teamă,
desi, s-ar putea să existe de râs."
Dar cafeaua, era drogul Angliei
în secolul 17.
Cafenelele împânziseră Londra.
Aici veneau oamenii pentru stiri,
să lanseze noi aventuri si să dezbată idei.
Cafeneaua era o oază de egalitate
într-o societate obsedată de clase.
Aici un sărac nu trebuia să îsi cedeze locul
unuia bogat, nici să îi accepte opiniile.
Era un fel de laborator al democratiei.
În această atmosferă foarte cofeinizată,
Halley si Hooke l-au întâlnit pe Cristopher
Wren pentru a discuta un mare mister.
De ce planetele se miscă asa cum se miscă ?
Astronomul Johannes Kepler a demonstrat,
cu vreo 80 de ani înainte,
că orbitele planetelor în jurul Soarelui
nu sunt cercuri perfecte, ci de fapt elipse
si cu cât o planetă este mai apropiată de Soare,
cu atât se miscă mai repede.
De ce ?
Ar putea o fortă invizibilă a Soarelui să fie responsabilă
de această schimbare în miscare ?
Dacă da, cum functionează ?
Ar putea să există o lege matematică simplă care să o descrie ?
Poate ceva asemănător cu Legea lui Hooke a Elasticitătii ?
Probabil.
Dar oricât a încercat, Cristopher Wren nu a putut să o găsească.
Si încă cât am încercat.
Mă depăseste.
Pun la cale o carte care valorează 40 de silingi
pentru omul care poate să o rezolve !
Cartea este a mea Dle. Wren.
Am făcut deja calculele.
Halley era încântat.
Arată-ne Dle. Hooke.
Dar lunile au trecut si Hooke nu a reusit.
Nu putea să facă calculele matematice.
Niciunul din ei nu putea.
În cele din urmă Halley s-a săturat de scuzele lui Hooke.
Halley stia că trebuie să existe cineva, undeva,
capabil de această provocare.
Cum ar fi acel matematician de la Cambridge ?
Un tip destept.
El a răspuns la întrebări fundamentale legate de natura luminii
cu multi ani înainte, când avea doar 22 de ani.
Si el a inventat un telescop reflector.
Un ciudat.
A dispărut în urmă cu ceva timp
O altercatie minoră cu Hooke si descoperirea lui legată de lumină.
S-a consumat mult din cauza ei
si de atunci se ascunde la Cambridge.
Halley se întrebă dacă acest ciudat, si după cum zice toată lumea,
un om foarte dificil, ar putea reusi
acolo unde Hooke si altii nu.
Ce nu putea sti,
ce nimeni nu îsi putea imagina în acea vreme,
erau nenumăratele moduri
în care lumea va fi complet schimbată de această întâlnire
dintr-o zi de august în 1684.
Isaac Newton a fost născut în Anglia
în ziua de Crăciun în 1642.
Înainte ca măcar să îsi deschidă ochii, tatăl lui murise.
Mama l-a părăsit când avea doar 3 ani
si nu s-a mai întors până la vârsta de 11 ani.
Când s-a întors, cu o nouă familie si sot,
un tată vitreg pe care Isaac Newton l-a dispretuit.
Refugiul lui Newton din mizerabilă sa viată familială
era pasiunea lui de a întelege cum functionau diferite lucruri,
în special: natura.
În 1661, tânărul talentat Isaac a fost admis la Trinity College
parte a Cambridge University
unde a fost consistent un student slab,
unul fără prieteni sau familie iubitoare
care să îi asigure căldura sau încurajare.
Newton era în mare parte retras, închis în camera lui,
studiind filosofii Greciei antice,
geometrie si limbi străine,
si reflectă la întrebări arzătoare
despre natura materiei, spatiului, timpului si a miscării.
Acest om de stiintă în devenire era si un pasionat mistic.
Newton credea că o stiintă secretă
numită alchimie, cunoscută numai unui grup restrâns
de filosofi antici, astepta să fie redescoperită.
El spera să învete să schimbe metale obisnuite
în aur si argint,
si poate chiar să descopere si elixirul vietii,
cheia imortalitătii.
Era de asemeni si obsedat
de găsirea de mesaje ascunse în cuvintele Bibliei.
Parcurgea traduceri în diferite limbi,
sperând să descifreze instructiuni codate de la Dumnezeu.
El a făcut calcule elaborate într-un efort
de a descoperi dată celei de-a doua Veniri.
Cercetarea sa de o viată a alchimiei si cronologiei biblice nu a dus nicăieri.
Când Halley l-a găsit pe Newton în acea zi profetică,
el trăia ca un adevărat pustnic.
Newton se ascunsese cu 13 ani înainte,
după ce Robert Hooke l-a acuzat public pe Newton de furtul
lucrării sale revolutionare despre lumină si culoare.
De fapt, Isaac Newton a fost cel care a elucidat
misterul spectrului luminii,
nu Robert Hooke.
Această rană era dureroasă si adâncă,
si Newton a decis să nu se mai expună niciodată
umilintei publice.
Domnule, nu cred că îti mai amintesti
întâlnirea noastră de acum câtiva ani ?
Da, Dle. Halley.
Îmi pare rău să vă deranjez.
Lăsati formalitătile, treceti la subiect.
Am discutat cu prietenii nostri: Dl. Wren si Dl. Hooke.
Derbedeul de Hooke nu îmi este prieten.
Da, înteleg, domnule.
Dar ideea este că am dezbătut
enigmatica chestiune a miscării planetelor.
Cu totii ne-am pus de acord că forta de atractie
a Soarelui guvernează miscarea planetelor.
Suspectăm că ar trebui să existe o regulă matematică
care să descrie cum această fortă
se schimbă odată cu distanta.
Si cunoscând abilitătile dvs...
Da, da, atractia gravitatională
slăbeste cu pătratul distantei.
De aceea planetele se deplasează în elipse.
Dar, domnule, cum puteti sti asta ?
Păi am calculat-o acum 5 ani.
Vă implor, arătati-mi.
Calculele sunt pe aici...
pe undeva.
Mă rog, nu contează.
Am să le refac si am să mă asigur
să vi le trimit.
Este surprinzător !
De ce nu am auzit până acum ?
Newton îsi amintea prea bine
ce îi făcuse Hooke
ultima oară când a emis o idee.
Chiar când Halley începea să se întrebe
dacă nu cumva Newton blufează asa cum Hooke o făcuse înainte,
un mesager a sosit cu un plic de la Newton.
Iată primele pagini al stiintei moderne
cu viziunea ei atotcuprinzătoare a naturii...
cu legile universale ale miscării, gravitatiei...
nu doar pentru Pământ,
ci pentru Cosmos.
Halley a alergat înapoi la Cambridge.
Dle. Newton, vă implor să treceti toate acestea
într-o carte cât mai curând posibil.
Vă pot asigura că Societatea Regală o va publica.
Dar era o mică problemă.
Suntem de acord
că dl. Newton a produs o capodoperă.
Cu toate acestea, mă tem că Societatea Regală are...
adică, vânzările regretabile pentru Istoria Pestilor...
nu s-au ridicat la înăltimea asteptărilor noastre financiare.
Este o carte impresionantă.
Extrem de comprehensivă.
Cu adevărat.
Abundă de ilustratii cu...
Ei bine, pesti.
Vânzările dezamăgitoare au dus la o problemă si mai mare.
Societatea Regală si-a cam epuizat
tot bugetul anual pe Istoria Pestilor.
Chiar erau într-o asemenea criză de bani,
că au trebuit să îi plătească salariul, bietului Halley
cu copii ale cărtii cu cele mai proaste vânzări.
Fără bani ca să tipărească Principia lui Newton,
revolutia stiintifică atârna în balantă.
Fără eforturile eroice ale lui Halley,
Capodopera retrasului Newton
ar fi putut să nu vadă niciodată lumina zilei.
Dar Halley era un om cu o misiune,
absolut determinat să facă cunoscut publicului geniul lui Newton.
Acea lume prestiintifică,
o lume condusă de frică,
se afla în pragul unei revolutii.
Totul depindea dacă Edmond Halley putea sau nu
să aducă cartea lui Newton lumii întregi.
Halley a reusit nu numai să editeze cartea lui Newton
dar să o si publice pe cheltuiala lui.
Newton a terminat primele două volume,
punând bazele matematice
pentru fizica miscării.
Al treilea volum avea să stabilească o dată pentru totdeauna
cine a câstigat pariul din cafenea.
Newton a aplicat principiile lui pentru a explica
toate miscările cunoscute ale Pământului,
Lunii si a planetelor.
Din păcate, mai există si această problemă.
Acum Halley preluase si rolul
de psihoterapeut al lui Newton.
Isaac, mă tem că Dl. Hooke necesită
o recunoastere în prefata celui de-al treilea volum al tău.
Dar am făcut asa.
I-am multumit lui, Dlui. Wren si dvs,
că m-ati impulsionat să mă gândesc din nou la chestiuni astronomice.
Dl. Hooke a răspândit prin Londra zvonul că ai preluat Legea Gravitatiei de la el.
Mincinosul... Niciodată !
Mai degrabă ard al treilea volum
decât să îl degradez cu o asemenea minciună.
La naiba cu Hooke.
El va fi de mult uitat
când ideile tale vor fi încă glorificate.
Alte copii ale acelei cărti groaznice ?
Unde să le mai punem ?
Am discutat despre asta Mary, dragă.
Acesta este salariul meu de la Societate.
Nu au cum să mă plătească altfel.
De ce Dl. Hooke si Dl. Newton
nu sunt mai mult ca tine ?
Halley si Wren au decis să îl confrunte pe Hooke
în legătură cu pretentiile sale false.
Legea este a mea, îti zic !
Eu am demonstrat-o primul.
Atunci prezintă dovada imediat.
Hai să o vedem.
Cu sigurantă am asteptat destul.
Va trebui doar să mă credeti pe cuvânt.
Vorbele goale ar putea să convingă în altă parte,
dar nu aici.
Dovedeste sau taci, Dle. Hooke.
La naiba Newton. Am să-l fac să plătească.
Dacă nu era Edmond Halley,
Marea carte lui Newton nu ar fi fost niciodată gândită,
scrisă sau tipărită.
Asa, si ce ?
Ce contează asta pentru noi ?
Ce mare scofală ?
Când Isaac Newton s-a născut în această casă
în 1642, lumea era foarte diferită.
Toată lumea se uită la perfectiunea
miscării exacte a planetelor pe cer
si nu o puteau atribui
decât unui maestru ceasornicar.
Cum altfel să îsi explice ?
Numai într-un anumit mod putea fi descris
în imaginatia lor;
nu aveau decât un singur răspuns: Dumnezeu.
Pentru motive dincolo de întelegerea noastră,
Dumnezeu a creat sistemul solar în acest fel.
Dar această explicatie închide o usă.
Nu conduce la alte întrebări.
Apare Newton,
un credincios care era de asemeni si un geniu.
El a putut să scrie legile naturii
în propozitii matematice perfecte...
formule care se aplică universal
merelor, satelitilor, planetelor
si multor altora.
Cu un picior încă în Evul Mediu,
Isaac Newton si-a imaginat întregul Sistem Solar.
Legile gravitatiei si miscării a lui Newton
au arătat cum Soarele poate să tină captive lumi îndepărtate.
Legile lui au alungat nevoia
unui maestru ceasornicar
pentru explicarea preciziei si frumusetii Sistemului Solar.
Gravitatia este ceasornicarul.
Materia se supune legilor pe care le putem descoperi,
legi pe care Biblia nu le-a mentionat.
Răspunsul lui Newton la întrebarea de ce sistemul solar este asa cum este
a deschis calea la un număr infinit de întrebări.
Principia de asemeni a inclus si inventia calcului diferential,
si primele baze teoretice
pentru sfârsitul încarcerării noastre pe Pământ...
si a călătoriei interstelare.
Newton si-a imaginat o ghiulea de tun în flăcări...
cu o accelerare explozivă din ce în ce mai mare.
El a gândit că la o viteză corespunzătoare,
legăturile gravitationale pot fi rupte,
si ghiuleaua ar putea scăpa
de pe orbita Pământului.
Asta a schimbat totul.
Principia Mathematica a lui Newton ne-a eliberat într-un alt mod.
Prin găsirea legilor naturale
care guvernează venirea si plecarea cometelor,
el a decuplat miscarea cerurilor
de conexiunea antică cu temerile noastre.
Dacă Halley nu ar fi fost alături de Newton pentru toti acei ani,
probabil lumea si l-ar fi amintit pentru propriile descoperiri.
Dar singurul lucru care vine în mintea majoritătii oamenilor
este cometa, dar ironia este că descoperirea cometei
este de fapt unul din putinele lucruri pe care Halley le-a făcut.
Gheată la tribord
Ocoleste..
După publicarea Principiei
Lui Halley i s-a ordonat de către rege să conducă trei voiaje,
expeditii stiintifice care să rezolve probleme
navigationale pentru marină britanică.
Halley a folosit această oportunitate să facă
prima hartă a câmpului magnetic al Pământului.
Si era si om de afaceri.
Halley a perfectionat clopotul de scufundare...
si s-a folosit de inventia lui ca să pornească o operatiune înfloritoare de salvare.
Mmm, ah, Dr. Halley a comis-o de data asta.
Mi se pare că e scufundat de cel putin trei ore.
Nefiind o persoană care să riste vietile altora,
Halley si-a testat personal inventia.
Am făcut exact 4 ore de când ne-am scufundat.
Nu e rău deloc pentru zece stânjeni.
El a inventat harta meteo.
si simbolurile care indică curentii permanenti
sunt folosite si azi.
Halley a pus bazele
stiintei statisticii populatiei.
Cum ?
El a comparat ratele nasterilor, căsătoriilor, deceselor,
si densitatea populatiei din Londra si Paris.
A trebuit chiar să facă la pas întregul perimetru al Parisului,
ca să-i afle adevăratele dimensiuni.
A ajuns la concluzia
că din moment ce aproximativ jumătate din adulti
nu reusesc să facă copii,
care si ei la rândul lor să supravietuiască să se reproducă,
fiecare cuplu căsătorit trebuie să aibă 4 copii
ca să mentină populatia.
Si a fost de fapt Edmond Halley cel care ne-a dat
adevărata scală a Sistemului Solar.
El a descoperit o modalitate inteligentă de a afla
distanta de la Pământ la Soare.
Aceasta implica măsurarea exactă a timpului necesar
planetei Venus să parcurgă discul Solar.
La 27 de ani după moartea lui Halley,
Căpitanul James Cook a făcut prima călătorie în Tahiti
cu scopul expres de a testa metoda lui Halley
în timpul tranzitului planetei Venus peste discul solar.
Folosind un disc special pentru a îsi proteja vederea
de a nu fi distrusă prin observarea directă spre Soare,
Cook si oamenii săi a făcut posibil ca noi să stim
că Soarele se află la aproximativ 150 milioane km de Pământ.
Si Halley a fost primul care si-a dat seama
că asa zisele stele "fixe", nu erau fixe deloc.
Cum a reusit să facă asta ?
A studiat cu atentie observatiile făcute
de astronomii Greciei antice ale celor mai strălucitoare stele.
Si a comparat observatiile lor cu cele
făcute de el, 1.800 de ani mai târziu.
De ce nu a observat nimeni asta înainte ?
Halley a descoperit că devine evident
numai dacă astepti de ajuns de mult între observatii.
Este greu să percepi miscarea lucrurilor
care sunt la mare distantă.
Si stelele sunt atât de departe,
că ai avea nevoie să le urmăresti multe secole
până să detectezi că s-au miscat.
Halley a descoperit primele indicii ale unei realităti magnifice:
toate stelele sunt în miscare, trecând în mare viteză una pe lângă cealaltă,
urcând si coborând ca si caii dintr-un carusel
în dansul lor Newtonian în jurul centrului galaxiei.
Si, da, a fost si acel lucru legat de cometă.
Ce erau acei vizitatori celesti ciudati si frumosi
care apăreau fără veste din când în când ?
Halley a încercat să rezolve acest mister asa cum ar face-o un detectiv,
prin strângerea tuturor relatărilor martorilor oculari credibili.
Cea mai veche observatie credibilă a cometei
pe care Halley a putut să o găsească, a fost făcută în Constantinopol
de către Nikephoros Gregoras, un astronom si călugăr bizantin
în iunie 1337.
Halley a vânat toate observatiile astronomice
ale unei comete înregistrate în Europa între 1472 si 1698.
Si nu uitati, nu există nimic de genul
unui motor de căutare sau al unui calculator.
Tot ce avea Halley la dispozitie erau cărtile si mintea sa.
Acum urmează partea dificilă,
Halley a trebuit să analizeze observatiile fiecărei comete
si să găsească forma căii pe care o urmează în spatiu.
Nimeni în afară de Newton nu a mai încercat
să aplice noul set de legi unei chestiuni astronomice.
Într-un extenuant tur de fortă de strălucire matematică,
Halley a descoperit că toate cometele se îndreaptă către Soare
în orbite lungi, eliptice.
Si el a fost primul care a descoperit că acele comete observate
în 1531, 1607, si 1682...
erau de fapt una si aceeasi...
o singură cometă care revenea la fiecare 76 de ani.
Într-un exemplu ametitor de recunoastere a tiparelor,
el a prezis că va fi văzută din nou
după mai mult de 50 de ani.
Timp de milenii cometele au fost domeniul misticilor,
care le considerau doar prevestiri ale evenimentelor umane.
Halley le-a distrus monopolul,
învingându-i la propriul lor joc,
un joc pe care niciun alt om de stiintă nu l-a mai jucat înainte:
profetia.
Si nici nu si-a eschivat pariul.
Asa cum Babe Ruth a prezis
unde va fi următoarea aterizare în etape,
Halley a afirmat categoric revenirea cometei
la sfârsitul lui 1758, dintr-o anumită parte a cerului,
urmând o cale anume.
Nu prea există vreo profetie încercată de vreun mistic
care măcar să aspire la o precizie comparabilă.
Aceasta este Cometa Halley.
Aici, la marginea Sistemului Solar,
nu pare cine stie ce.
Doar un bulgăre de gheată si rocă în spatiu.
Asta deoarece dincolo de orbita lui Neptun,
la aproape 5 miliarde de kilometri de Soare,
cometele duc o viată linistită.
Când atinge punctul îndepărtat al orbitei: afeliu,
va încetini până când Soarele nu îi va mai permite să meargă mai departe.
Atunci îsi va începe lunga cădere către interiorul Sistemului Solar.
Cometa Halley se află într-o cădere liberă în jurul Soarelui.
Totul în Sistemul nostru Solar: Pământul, Luna,
celelalte planete, cometele, asteroizii,
toate se află în cădere liberă în jurul Soarelui.
Gravitatia atrage planetele în către Soare,
dar din cauza elanului orbital,
se deplasează în continuare în jurul Soarelui, niciodată căzând în el.
Robert Hooke a murit cu multi ani înainte,
ruinându-si sănătatea cu niste obiceiuri proaste:
doze zilnice de absint, opiu, mercur.
Cu câteva luni mai târziu, Newton a fost ales să îl înlocuiască
ca presedinte al Societătii Regale.
Să spune că un portret al lui Hooke
atârna odată pe acesti pereti.
Halley a trăit să mai facă si alte isprăvi.
A muncit chiar până la moartea sa la vârsta de 85 de ani.
Actul sau final a fost să ceară un pahar de vin.
L-a golit cu plăcere...
si si-a dat ultima suflare.
Unii cred că s-a întâmplat într-o noapte ca asta
când Isaac Newton în final s-a răzbunat
împotriva lui Robert Hooke.
Dar profetia lui Halley nu a fost uitată.
50 de ani mai târziu,
când se apropia momentul prezis,
astronomii lumii se întreceau în a fi primii care vor observa cometa.
Nu au fost dezamăgiti.
A fost întâmpinată la fiecare 76 de ani de atunci.
Când Cometa Halley revine pe cerul nostru,
lumina solară încălzeste gheata de pe suprafata sa,
încă o dată eliberând
praful si gazele prinse în interior.
Cometa Halley ne-a vizitat cel mai recent
în 1986.
Si dacă urmăriti asta în 2061,
atunci veti sti că s-a întors.
Sper să simtiti admiratia tuturor celor dinaintea voastră...
si niciuna din temerile lor.
Legile lui Newton au făcut posibil ca Edmond Halley
să vadă vreo 50 de ani în viitor
si să prezică comportamentul unei singure comete.
Oamenii de stiintă au folosit întotdeauna de atunci aceste legi,
deschizând calea către Lună
si chiar dincolo de Sistemul Solar.
Pruncul din cos învată să vorbească...
si să cunoască Cosmosul.
Ceea ce mă aduce la o ultimă profetie.
Folosind nimic mai mult decât legile gravitatiei ale lui Newton,
noi astronomii, putem prezice cu încredere
că peste câteva miliarde ani de acum încolo,
galaxia noastră, Calea Lactee,
se va uni cu vecina noastră: Galaxia Andromeda.
Deoarece distantele dintre stele
sunt atât de mari comparativ cu dimensiunile lor,
putine, dacă vreuna, din stelele oricărei galaxii, se va ciocni cu adevărat.
Orice formă de viată din acel viitor îndepărtat
ar trebui să fie în sigurantă, dar vor fi tratate cu un uimitor,
spectacol cu o durată de 1 miliard de ani...
un dans a jumătate de triliard de stele...
pe o muzică auzită prima dată pe o lume minusculă
de către un om care nu a avut decât un singur prieten adevărat.
Micile corecturi ale subtitrării initiale de pe: "www.RegieLive.ro",
au fost făcute de Marius Andries, mail: "mariusandries25@gmail.com".
Adaptarea Bubuloimare