‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- חרדים -‬
‫מה לעזאזל עשית? מה אתה עושה?‬
‫הגנת על השודד?‬ ‫-כן.‬
‫איימו עליך או משהו?‬
‫עשית את זה מרצונך החופשי?‬
‫כן.‬ ‫-אז תגיד לי מי זה לעזאזל.‬
‫היא בעצם סתם… אימא רגילה.‬
‫שמי יים יוהנסון. אני שוטר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני לא יודעת איך יכולתי לעשות דבר כזה.‬
‫את השודדת?‬
‫ליב, את צריכה להסביר הכול כמו שצריך.‬
‫אני לא יכולה לאבד את הבנות שלי.‬
‫-מה קרה לבנות שלך?‬
‫היי, מתוקות של אימא.‬
‫רק רציתי להגיד שנה טובה.‬
‫מה שלומכן?‬ ‫-טוב.‬
‫תחגגי איתנו את השנה החדשה?‬
‫לא, אני לא. לא השנה.‬
‫את יכולה לאכול ארוחת ערב ולישון כאן?‬
‫לא, אני לא יכולה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מתי נוכל לבוא אלייך?‬
‫בקרוב, מתוקה.‬
‫זה בשבילך.‬ ‫-זה יפה.‬
‫אולי תלכו לחדר שלכן?‬
‫אימא אוהבת אתכן.‬ ‫-תגידו שלום לאימא. יהיה בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-ביי.‬
‫אז מצאת דירה?‬
‫תהיה לי דירה בקרוב.‬
‫אני חייב לתת לך את זה לצערי.‬ ‫זה צו בית משפט.‬
‫אם לא תחתמי על חוזה לפני ינואר,‬ ‫תאבדי את המשמורת.‬
‫זה עד כדי כך רציני.‬ ‫-אני עומדת לחתום על חוזה שכירות.‬
‫סטרוקווייגן 1.‬ ‫אני אקבל את הדירה בשנה החדשה.‬
‫זה נהדר, אבל אני צריך לראות את החוזה.‬
‫אני צריכה לשלם קצת שכר דירה מראש.‬
‫טוב, תעשי את זה ואז נראה.‬
‫אתה יכול להלוות לי 6,500?‬ ‫אני אחזיר לך אחר כך.‬
‫את לא יכולה להמשיך לעשות את זה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אנחנו כבר גרושים ‬ ‫ואת צריכה להיות אחראית על חייך.‬
‫אתה זה שהרסת את חיי.‬
‫זיינת את הבוסית שלי וגרמת לפיטוריי.‬
‫רצית להתגרש וזרקת אותי מהבית שלנו.‬
‫מה לעזאזל? אני לא מבינה. ‬ ‫מה קרה לחיים שלנו?‬
‫תירגעי ותחשבי על הילדות.‬
‫זה כל מה שאני עושה.‬
‫הן צריכות גם את אימא שלהם.‬
‫תתרכזי רק בעניין הזה.‬
‫תשיגי את הסכם השכירות הארור הזה.‬
‫את חייבת אותו, ‬ ‫אחרת הן יחיו כאן החל מינואר.‬
‫אין לי עוד ממי לבקש.‬
‫אני מצטער. את צריכה ללכת.‬
‫בסדר. שנה טובה.‬
‫- תני לי 6,500! -‬
‫אנחנו צריכים לעזור לה.‬
‫אבל אני צריכה קצת זמן‬ ‫כדי לחשוב איך לעשות את זה,‬
‫אז יש לנו עוד בקשה אחת.‬
‫אנחנו רוצים קצת זיקוקים.‬
‫זיקוקים?‬
‫איך קוראים לה, לעזאזל?‬
‫ליב.‬
‫ליב הולמברג.‬
‫היא אישה מקסימה. אימא טובה, אדם נחמד.‬
‫זאת היא? היא השודדת?‬
‫כן.‬
‫ברור שזה היה טיפשי ולא בסדר ‬ ‫לנסות ולשדוד בנק,‬
‫אבל היא הייתה כל כך נואשת.‬
‫היא הרגישה שחייה נגמרו.‬ ‫במקרה כזה, קל לקבל החלטות מטופשות.‬
‫אם מישהו קיבל פה החלטות מטופשות,‬ ‫זה אתה, בסדר?‬
‫אתה מגן על פושעת, אבא.‬
‫רציתי לתת לה הזדמנות.‬ ‫-עזרת לה, לעזאזל.‬
‫היא פושעת. לעזאזל.‬
‫היית כזה מודל לחיקוי עבורי כל חיי, ועכשיו…‬
‫אני מבין שאתה מאוכזב. ‬ ‫-לאן היא הלכה?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫באמת. אני לא יודע.‬ ‫-היא שדדה בנק, לעזאזל.‬
‫היא לקחה בני ערובה וירתה וכל החרא הזה.‬
‫היא הייתה תחת לחץ אדיר.‬
‫אתה לא מבין את המצב הזה.‬ ‫-אתה יודע מה מתחשק לי לעשות?‬
‫מתחשק לי לדווח עליך ‬ ‫על התנהגות מקצועית לא נאותה.‬
‫אתה שוטר גרוע ואבא חסר תועלת.‬
‫היי.‬
‫אני מחפש את ליב הולמברג. היא כאן?‬
‫לא, היא כבר לא גרה כאן.‬
‫זו הכתובת הרשומה שלה.‬ ‫-היא עזבה.‬
‫אנחנו מתגרשים.‬
‫למה אתה רוצה לדבר איתה?‬ ‫-אני לא יכול לומר לצערי.‬
‫מה… שלום.‬
‫לאסה, אתה צריך לענות בכנות ‬ ‫כששוטר שואל אותך שאלות.‬
‫מה זאת אומרת? הוא רק הגיע.‬ ‫-כן.‬
‫מה?‬
‫כן…‬
‫ליב גרה במחסן, ‬ ‫והיא לא יכולה להביא לשם את הבנות.‬
‫במחסן?‬ ‫-כן, זה מטורף. אמרנו את זה.‬
‫איפה המחסן?‬ ‫-סטרוקווייגן 1.‬
‫סטרוקווייגן 1.‬
‫הבטיחו לה חוזה שכירות במקום הזה.‬
‫זה סוג של…‬ ‫-אבל עוד לא ראינו אותו.‬
‫היא מאוד לא יציבה ואימא לא טובה במיוחד.‬
‫עבדתי איתה פעם. הייתי הבוסית שלה.‬
‫אמרתי לרשויות האחרות‬
‫שהדבר הטוב ביותר ‬ ‫הוא שלאסה יקבל משמורת על שתי הבנות.‬
‫אם אחרי זמן מה ‬ ‫יתברר שהיא יכולה לתפקד בתור אימא,‬
‫היא תוכל לארגן דירה הולמת.‬
‫אבל צריך מקום מגורים הולם‬
‫ולא איזה כלוב עופות עם מנעול.‬
‫טוב, הוא עשוי מעץ.‬ ‫-אבל הילדות…‬
‫אבל זה לא משהו.‬ ‫-אני מבין. תודה על הזמן שלכם.‬
‫ביקשתי שכר דירה מראש, כרגיל.‬
‫ככה זה עובד.‬
‫אבל היא לא השיגה את הכסף,‬ ‫אז נאלצתי למצוא דייר אחר.‬
‫אני מבין.‬
‫אתה חושב שהייתי צריך לחתום לה על חוזה ‬ ‫בלי בטחונות?‬
‫לא, אני לא יודע איך הדברים האלה עובדים.‬
‫אז אני אספר לך איך דברים עובדים.‬
‫יש המון דיירים שמתבכיינים בלי הפסקה‬
‫וחושבים שאני איזה ארגון צדקה,‬
‫רק בגלל שיש לי הרבה נכסים.‬
‫אני יותר משמח לתרום כסף לעמותת "ליונס", ‬ ‫או מה שזה לא יהיה,‬
‫אבל בתנאים שלי.‬
‫וליב הזאת התבכיינה בלי סוף‬
‫על בעלה שזיין את הבוסית שלה,‬
‫ועל זה שהוא מאיים לקחת ממנה את הילדות,‬ ‫אלא אם כן אציע לה חוזה.‬
‫פתאום הכול תלוי בי.‬ ‫-אני מבין.‬
‫אז אני אמור לתת לה 6,500 קרונות‬
‫כדי שהחיים שלה לא ילכו לעזאזל.‬
‫ששת אלפים וחמש מאות?‬ ‫-כן, שכר הדירה מראש.‬
‫זה הסכום המדויק?‬ ‫-כן, וזה זול.‬
‫איפה היא עכשיו?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫אתה מוכן להראות לי את המחסן?‬ ‫-בטח.‬
‫סטפן מדבר.‬
‫בתא הכפפות.‬
‫איפה זה?‬ ‫-למטה מימין.‬
‫מה זאת אומרת, זה לא שם?‬
‫שמתי את המפתחות ואת החוזה במעטפה ב…‬
‫זה אמור להיות בתא הכפפות.‬
‫זה שם. תבדוק שוב.‬
‫הם בטח מתחת למשהו.‬
‫תבדוק שוב.‬
‫פשוט לך למכונית ותבדוק שוב.‬
‫הכול שם.‬
‫סיימת לחפש? אני צריך ללכת.‬ ‫-כן.‬
‫כן, בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-המשטרה מחפשת אותי.‬
‫תירגעי. תיכנסי.‬
‫הם לא יודעים שאת גרה כאן.‬ ‫-אני לא יודעת איך זה יעבוד.‬
‫אם אעבור לכאן עם הילדות, הם ימצאו אותי.‬
‫הם יודעים מי אני.‬ ‫-אנחנו לא יודעים בוודאות שהם יודעים.‬
‫אנחנו כן, הם באו לחפש אותי במחסן.‬
‫כל דבר בזמנו. בואי נשתה כוס יין ונירגע.‬
‫הם יוצאים. שישה, נכון?‬ ‫או שיש מישהו מאחוריהם?‬
‫יקירתי.‬
‫אולי תבואי להסתכל על הזיקוקים?‬
‫הם נהדרים.‬
‫הם בשביל הבנות שלך.‬
‫את כל כך נחמדה, אסטל.‬
‫הבנות שלי…‬
‫אוהבות זיקוקים.‬
‫אוי, מתוקה.‬
‫אני מבינה אותך יותר ממה שאת חושבת.‬
‫שום דבר לא חשוב יותר מהילדים שלך.‬
‫אני יודעת איך תוכלי לברוח.‬
‫תעשי מה שאני אומרת והכול יהיה בסדר.‬
‫השנה הבאה תהיה שנה טובה.‬
‫תאמיני לי.‬
‫את חושבת?‬ ‫-אני מבטיחה לך.‬
‫את הולכת לאנשהו?‬
‫התפטרתי. חשבתי שהגיע הזמן להמשיך הלאה.‬
‫טוב, אז מה אתה רוצה?‬
‫אני רוצה לדעת איפה השודדת.‬
‫אתה חושב שאני יודעת?‬ ‫-כן, אני חושב שכן.‬
‫אני יודעת שאתם, בני הערובה,‬ ‫שיקרתם בראיונות‬
‫ושהגנתם על השודדת, ליב הולמברג.‬
‫אני רוצה לדעת איפה היא, שרה.‬
‫אין לי מושג איפה היא.‬
‫למה שאאמין לך עכשיו?‬
‫כי הפסקתי לשקר. אני כנה לגמרי.‬
‫אני לא משקרת. אני לא יודעת איפה היא.‬
‫- שרה קרלסטרום -‬
‫תוכל למסור את זה בבנק?‬
‫אם תבטיח לא לקפוץ.‬
‫בסדר.‬
‫לא!‬
‫לא, זה…‬ ‫-מה…‬
‫למה יש לך את המכתב הזה? למה יש לך אותו?‬
‫זה מכתב שלי.‬
‫אני מסרתי אותו.‬
‫בבנק הזה.‬ ‫-מה?‬
‫כן, הוא…‬
‫הבחור על הגשר, הוא נתן לי אותו לפני שהוא…‬
‫הייתי אז ילד. הייתי בן 13.‬
‫חזרתי הביתה מבית הספר כש…‬
‫חשבתי שאצליח לעצור בעדו, אבל הוא פשוט קפץ.‬
‫לא הצלחתי לעצור אותו.‬
‫זה היה…‬
‫עשית כמיטב יכולתך.‬
‫לפחות ניסית.‬
‫הכרת אותו?‬
‫לא, לא הכרתי אותו, אבל הוא היה לקוח.‬
‫הוא רצה הלוואה.‬
‫אבל סירבתי לתת לו הלוואה.‬
‫זה היה ממש לפני שהוא הלך ו…‬
‫לפני שהוא…‬
‫לכן הלכתי לבית הפתוח בדירה ההיא.‬
‫רק כדי להעיף מבט.‬
‫כדי לראות איפה הוא גדל.‬
‫הוא הבן של אסטל?‬ ‫-כן.‬
‫לא ידעתי. לא היה לי מושג.‬
‫כן.‬
‫מה כתוב במכתב?‬
‫לא פתחתי אותו.‬
‫פחדתי מדי.‬
‫מה שאני לא אוהבת זה…‬ ‫-היי.‬
‫שלום, אדוני השוטר. איך הולך?‬
‫תפסתם כבר את השודד?‬ ‫-האמת שהולך טוב.‬
‫אנחנו מתקדמים.‬
‫אסטל,‬
‫אני צריך לשאול אותך‬
‫משהו על הבן שלך.‬
‫גוסטב? הוא כבר לא בחיים.‬
‫אני יודע. לא ידעתי שהוא הבן שלך.‬
‫הייתי שם ואני פגשתי אותו כשהוא… ‬ ‫או בדיוק לפני שהוא…‬
‫רגע לפני שזה קרה. לפני שהוא קפץ.‬
‫היית שם?‬
‫באמת ניסיתי להציל אותו. באמת…‬
‫ניסיתי, אבל זה לא הצליח.‬
‫אי אפשר היה להציל אותו. ‬ ‫הוא סבל מסרטן חשוך מרפא.‬
‫רגע. היה לו סרטן?‬ ‫-כן, לכן הוא התאבד.‬
‫הוא לא רצה למות לאט כשגופו מלא בגידולים‬
‫עם המון משככי כאבים.‬
‫חשבתי שאני…‬
‫אני בטוחה שעשית מה שיכולת.‬
‫ככה צריך לנהוג בתור בני אדם.‬
‫אם יש הזדמנות להציל מישהו, מנצלים אותה.‬
‫אני חושבת שזה גם הופך אותך לאדם טוב יותר.‬
‫לפעמים דברים אינם כפי שהם נראים.‬ ‫מראה עלול להטעות.‬
‫לא הייתי צריך לשקר לך,‬
‫להסתיר ממך את האמת.‬
‫אתה שוטר טוב, יק,‬ ‫ונותרו לך 40 שנות שירות.‬
‫אני מבין שאתה צריך לעשות את העבודה שלך.‬
‫רק רציתי לומר שגיליתי… איפה היא גרה.‬
‫עם אסטל.‬
‫תעשה מה שאתה צריך לעשות.‬
‫אתן יכולות לשחק בחוץ חצי שעה, ‬ ‫ואז ארוחת צהריים.‬
‫אפשר לאכול טאקו?‬ ‫-לא, פנקייקים.‬
‫אנחנו אוכלים משהו ממש טעים. ‬ ‫איפה המעיל שלך?‬
‫אני חושבת שהוא בחדר שלי.‬ ‫-אני אביא אותו.‬
‫אפשר לשחק מחבואים?‬ ‫-אני רוצה להתחבא קודם.‬
‫לא, אני.‬ ‫-לא, אני.‬
‫אתה שוטר?‬ ‫-כן, אני שוטר. מי את?‬
‫שמי ורה, למרות שאימא קוראת לי קוף.‬
‫אני הצפרדע ואימא היא האייל.‬ ‫-אני מבין.‬
‫איפה…‬
‫למה באת לכאן?‬
‫אתן יודעות מה?‬
‫אתן יודעות שאימא שלכן עושה בשבילכן הכול.‬
‫כן.‬ ‫-לא לכולם יש אימא כזאת.‬
‫ככה זה.‬
‫אנחנו יוצאות החוצה עכשיו.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי, אדון שוטר.‬
‫אני לא באה איתך?‬
‫לא.‬
‫את צריכה להישאר כאן עם הילדות שלך.‬ ‫הן זקוקות לך.‬
‫תודה.‬
‫אני מבין שעברה עלייך תקופה קשה.‬
‫עשיתי משהו מטורף לגמרי.‬ ‫אני באמת לא אדם כזה.‬
‫אני מבין, אבל זה מה שקרה.‬
‫אז רק שאלה.‬ ‫איך לעזאזל יצאת מהדירה באותו לילה?‬
‫טוב. בואו נעשה את זה.‬
‫לא, אני לא יכולה. אני פשוט לא יכולה.‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה.‬ ‫-כן, זה מה שסיכמנו.‬
‫אני יודעת, אבל אני כל כך… ‬ ‫-אנחנו בני ערובה.‬
‫חווינו משהו מאוד לא נעים.‬
‫לכן, אף אחד לא יופתע אם נתנהג קצת מוזר.‬
‫אני רק מבקשת ממך לשתף פעולה.‬ ‫-תשתפי פעולה והכול יהיה בסדר.‬
‫לאן היא הולכת?‬ ‫-עדיף שתדעו כמה שפחות.‬
‫בסדר? קדימה.‬
‫- לאסטל מקלאס-יורן -‬
‫יים, אני רואה תנועה בדירה.‬
‫ייתכן שהחוטף עדיין בדירה.‬
‫קיבלתי.‬
‫משטרה!‬
‫רק שנייה. בדירה בבניין הזה?‬
‫ממש בחוץ?‬ ‫-כן, דירה ליד.‬
‫כן.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫אני ממש מקווה לא לראות אותך שוב.‬
‫באמת. אני לא רוצה לראות אותך שוב.‬
‫ותשמרי על עצמך. ועל הילדות.‬
‫הלכתי לעצור אותה,‬
‫אבל כשראיתי את הילדות ואותה וכל זה…‬
‫לא יכולתי לעשות את זה. פשוט לא יכולתי.‬
‫"לטעות זה אנושי,‬
‫לסלוח, אלוהי."‬
‫אני מאוד גאה בך.‬
‫אתה שוטר הרבה יותר טוב ממני.‬
‫אולי לפעמים.‬
‫רוב הזמן.‬
‫אבל אתה אבא נהדר בכל מקרה.‬
‫זה היה…‬
‫סליחה על מה שאמרתי. לא הייתי צריך.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫"אבל אני בוחר לשים קץ לחיי.‬
‫תדעי שזאת לא אשמתך. גוסטב."‬
‫נדיב להפליא.‬
‫הוא לא היה חייב לכתוב לך.‬
‫היו לו דברים אחרים על הראש.‬
‫בהחלט.‬
‫מה תעשי עכשיו, כשאת כבר לא בנקאית?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫יש לי רעיון.‬ ‫-כמובן שיש לך.‬
‫שרברבית. בהחלט.‬ ‫יש לך הילת שרברבים טיפוסית.‬
‫תודה על העצה.‬
‫זה גשר נחמד.‬ ‫-לא.‬
‫מה?‬ ‫-אי אפשר להגיד שזה גשר נחמד.‬
‫אני חושבת שהוא נחמד.‬ ‫-לא, בוונציה יש גשרים יפים.‬
‫זה גשר ברוטליסטי רגיל.‬
‫בדיוק כמוך.‬
‫אתה ממש משעמם, אבל נהדר בעיניי.‬
‫טוב.‬
‫ייל?‬
‫היי, אבא.‬ ‫-היי, מה שלומך?‬
‫אני בסדר. רק קצת עייפה.‬
‫זה מובן.‬
‫היי, אני…‬
‫התכוונתי למה שאמרתי קודם.‬
‫אני רוצה שתחזרי הביתה.‬
‫מה דעתו של יק?‬
‫גם הוא רוצה.‬
‫תודה, אבא.‬
‫אני מצטערת.‬
‫באמת הגעתי להחלטה עכשיו, אבא.‬
‫אני אפסיק. אני מבטיחה.‬
‫אני לא יכולה עם זה יותר.‬
‫זה נהדר, ייל.‬
‫נעשה את זה ביחד.‬
‫-אני אוהבת אותך.‬ ‫-גם אני אוהב אותך.‬
‫נשיקות.‬ ‫-נשיקות.‬
‫תראי. אני חושב שאת צריכה לבחור ‬ ‫באפור כהה למשקופים.‬
‫אפשר גם לצבוע ‬ ‫את הקירות הבהירים האלה באפור.‬
‫אנה-לנה רצתה לשים טפט.‬
‫טפט? היא השתגעה? יקירתי!‬
‫כן.‬ ‫-את חושבת שאנחנו צריכים לשים כאן טפט?‬
‫זה לא יהיה טוב?‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫איך היה אתמול?‬ ‫-קצת יותר טוב.‬
‫זה כל כך יקר.‬ ‫-הן יגורו כאן הרבה זמן.‬
‫וכמה אתה כבר במסדרון?‬
‫את בסדר?‬ ‫-בטח.‬
‫הבנות רוצות ללמד אותי ‬ ‫משהו שנקרא "תשתוק", בטלפון.‬
‫אבל זה מסובך מדי בשבילי.‬
‫תשתוק! זה לא יפה.‬
‫קוראים לזה סנאפצ'ט.‬ ‫-סנאפצ'ט.‬
‫אני אסדר ואת תלכי לילדות.‬
‫טוב, תודה.‬
‫אתן מתעסקות עם סבתא?‬
‫יש פה קוף קטן? אתה בא לקחת אותי?‬
‫לא!‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-נחמד לראות גם אתכם.‬
‫אני באמת מרגישה בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫אבא.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬