EN NETFLIX-SERIE
FOLK MED ANGST
Hvad fanden har du gjort? Hvad laver du?
-Har du beskyttet røveren? -Ja.
Er du blevet truet, far, eller hvad foregår der?
Gjorde du det frivilligt?
-Ja. -Så sig, hvem det er, for helvede.
Hun er bare en almindelig mor.
Jim Johansson. Jeg er politimand.
Undskyld.
Jeg fatter ikke, jeg kunne gøre det.
Er du røveren?
Liv, du skal forklare det hele ordentligt.
Jeg kan ikke miste mine piger.
-Jeg kan ikke miste mine piger. -Hvad er der sket med dine piger?
Hej, mors skattebasser!
Jeg ville bare sige "godt nytår".
-Hvordan går det? -Godt.
Fejrer du nytår med os?
Nej. Ikke i år, skat.
Kan du spise middag her og sove her?
-Nej, det kan jeg ikke. -Vær nu sød.
Hvornår må vi komme hjem til dig?
Snart, skat.
-Den er til dig. -Nej, sikken flot…
Går I ind på værelset nu?
-Mor elsker jer. -Sig farvel til mor. Det skal nok gå.
-Okay. -Hej hej.
Har du fundet en lejlighed?
Jeg får snart en.
Jeg skal desværre give dig den her. Det er en retskendelse.
Hvis du ikke får en lejekontrakt før januar, mister du forældremyndigheden.
-Det er så alvorligt, det er. -Jeg er ved at få en lejekontrakt.
Stråkvägen 1. Jeg får lejligheden efter nytår.
Det er godt, men jeg skal se kontrakten.
Jeg skal bare betale forudbetalt leje.
Godt, gør det, og så tager vi det derfra.
Må jeg låne 6.500 af dig? Jeg betaler dem tilbage senere.
-Det kan du ikke blive ved med. -Vær nu sød.
Vi er skilt nu, og du skal tage ansvaret for dit liv.
Det var dig, der ødelagde det.
Du lå i med min chef, så jeg mistede mit arbejde.
Du vil skilles, og så smider du mig ud af vores hjem.
Hvad fanden? Jeg forstår ingenting. Hvad skete der med vores liv?
Slap af, og tænk på børnene.
Det er jo det, jeg gør. Jeg gør ikke andet.
De har også brug for deres mor.
Du skal bare fokusere på én ting.
Få den forbandede lejekontrakt.
Du skal have den, ellers bor pigerne her fra januar.
Jeg har ingen, jeg kan spørge.
Beklager. Du skal gå nu.
Sådan. Godt nytår.
GIV MIG 6.500!
Vi må hjælpe hende.
Men jeg har brug for tid til at finde ud af, hvordan vi gør det,
så vi har et krav til.
Vi vil have fyrværkeri.
Fyrværkeri?
Hvad hedder hun, for fanden?
Liv.
Liv Holmberg.
Hun er en dejlig kvinde. En dejlig mor, et godt menneske.
Er det hende? Er hun røveren?
Ja.
Det var jo forkert og dumt at prøve at røve en bank,
men hun var så desperat.
Hun følte, livet var forbi,
og så er det let at tage dumme beslutninger.
Hvis nogen har taget dumme beslutninger, er det dig, ikke?
Du har beskyttet en forbryder, far.
-Jeg ville give hende en chance. -Du har hjulpet hende.
Hun er kriminel. Føj for helvede.
Du har været et forbillede for mig hele mit liv og nu…
-Jeg forstår godt, du er skuffet. -Hvor tog hun hen?
-Det ved jeg ikke. -Kom nu, for fanden.
-Det er sandt. Det ved jeg ikke. -Hun har røvet en bank!
Hun har taget gidsler og affyret en pistol.
Hun var under et frygteligt pres.
-Du forstår ikke situationen. -Ved du, hvad jeg har lyst til?
Til at anmelde dig for tjenestefejl.
Du er en elendig politimand og en værdiløs far.
Hej.
Jeg søger Liv Holmberg. Er hun her?
Nej, hun bor ikke her længere.
-Hun er opført her. -Hun er flyttet.
Vi skal skilles.
-Hvad vil I tale med hende om? -Det må jeg ikke sige.
Hvad…? Hej.
Lasse, du må være ærlig, når en betjent stiller spørgsmål.
-Hvad mener du? Han er lige kommet. -Ja.
Hvad?
Ja, hvad…?
Liv bor i et lagerrum og kan ikke have sine døtre der.
-I et lagerrum? -Ja, det er sindssygt. Det har vi sagt.
-Hvor ligger det? -Stråkvägen 1.
Stråkvägen 1.
Hun er blevet lovet en lejekontrakt i samme ejendom.
-Så det er… -Det har vi ikke set.
Hun er meget labil og ikke en god mor lige nu.
Jeg arbejdede sammen med hende. Jeg var hendes chef.
Jeg har fortalt alle andre myndigheder,
at det bedste er, at Lasse får forældremyndigheden over pigerne.
Hvis det med tiden viser sig, at hun kan fungere som mor,
så kan hun jo få sig en ordentlig bolig.
Men man skal have en rigtig bolig, og ikke et hønsenetlagerrum med hængelås…
-Det er lavet af træ… -Men børnene…
-Det er jo ikke godt. -Jeg er med. Tusind tak for jeres tid.
Jeg bad om forudbetalt leje. Det skal man altid betale.
Men hun kom ikke med pengene, så jeg måtte finde en anden lejer.
Jeg er med.
Skulle jeg have givet hende en kontrakt uden sikkerhed?
Jeg har slet ikke indblik i det.
Så lad mig give dig et indblik.
Der er en masse klynkeri fra lejere, der tror, jeg er en form for velgørenhed,
bare fordi jeg ejer flere ejendomme.
Jeg giver gerne penge til Lions, eller hvad fanden de hedder,
men på mine vilkår.
Og Liv klynkede ørerne af mig om sin chef, der havde kneppet hendes mand,
og han har truet med at tage børnene fra hende, hvis hun ikke får en kontrakt.
-Pludseligt står og falder det med mig. -Jeg er med.
Jeg skal altså forære hende 6.500 kr.,
for at det ikke går ad helvede til.
-6.500? -Ja, forudbetalt leje.
-Er det det præcise beløb? -Ja, det er billigt.
-Hvor er hun nu? -Ingen anelse.
-Vil du vise mig lagerrummet? -Ja da.
Det er Stefan.
I handskerummet.
-Hvor er det? -Helt nede til højre.
Er de der ikke?
Jeg lagde nøglerne og kontrakten i en konvolut i…
De skal ligge i handskerummet.
De er der helt bestemt. Tjek igen.
De ligger vel under noget…
Tjek igen.
Gå ned til bilen, og tjek igen.
De skal altså være der.
-Er du færdig med at kigge? Jeg skal gå. -Ja.
-Ja, okay. -Okay.
-Hej. -Politiet leder efter mig.
Tag det roligt. Kom indenfor.
-De ved ikke, du bor her. -Jeg ved ikke, hvordan det skal gå.
Hvis jeg flytter ind med børnene, finder de mig.
-De ved, hvem jeg er. -Det er ikke sikkert.
Jo, de ledte efter mig i lagerrummet.
En ting ad gangen. Lad os få et glas vin og tage det roligt.
De kommer ud. Der er seks, ikke? Eller står nogen bag dem?
Kære ven.
Vil du ikke se fyrværkeriet?
Det er så flot.
Det er til dine piger.
Du er så sød, Estelle.
Mine piger…
De elsker fyrværkeri.
Lille ven.
Jeg forstår dig bedre, end du tror.
Ens børn er det vigtigste, man har.
Jeg ved, hvordan du kan slippe væk.
Gør, som jeg siger, så ordner det hele sig.
Næste år bliver et godt år.
Tro mig.
-Tror du det? -Det kan jeg love dig for.
Er du på vej ud?
Ja jeg har sagt op. Det var på tide at komme videre.
Nå, hvad vil du så?
Jeg vil vide, hvor røveren er.
-Tror du, jeg ved det? -Ja, jeg tror, du ved det.
Jeg ved, at I gidsler har løjet under afhøringen,
og at I har beskyttet røveren, som hedder Liv Holmberg.
Nu vil jeg vide, hvor hun er, Zarah.
Jeg aner ikke, hvor hun er.
Hvorfor skulle jeg tro på dig?
Fordi jeg er holdt op med at lyve. Jeg er helt ærlig.
Jeg lyver ikke. Jeg ved ikke, hvor hun er.
Vil du aflevere det i banken?
Hvis du lover ikke at springe.
Okay.
Nej!
-Nej, det er… -Hvad?
Hvorfor har du det brev? Hvorfor har du det?
Det er mit brev.
Jeg afleverede det.
-I banken. -Hvad?
Ja, han…
Han på broen gav mig det, før han…
Altså jeg var barn. Jeg var 13 år.
Jeg var på vej hjem fra skolen, og så…
Jeg troede, jeg kunne stoppe ham, men han sprang bare.
Jeg kunne ikke gøre noget.
Det var…
Du gjorde, hvad du kunne.
Du prøvede i det mindste.
Kendte du ham?
Nej, jeg kendte ham ikke, men han var kunde hos mig.
Han kom ind og ville have et lån.
Men jeg nægtede ham et låneløfte.
Det var lige før, han gik ud og…
Før han…
Det var også derfor, jeg tog til åbent hus.
Bare for at se.
Hvor han voksede op.
-Er han Estelles søn? -Ja.
Det vidste jeg ikke. Jeg anede det ikke.
Ja…
Hvad står der i brevet?
Jeg har ikke åbnet det.
Det har jeg ikke turdet.
-Jeg kan ikke lide… -Hej.
Hej, betjent. Hvordan går det?
-Har I fundet røveren? -Det går faktisk godt.
Det går fremad.
Estelle.
Jeg vil gerne
spørge dig om noget om din søn.
Gustav? Han er ikke i live længere.
Det ved jeg. Jeg vidste ikke, at han var din søn.
Jeg mødte ham, da han… Eller lige før han…
Lige før det skete. Før han sprang.
Var du der?
Jeg prøvede virkelig at redde ham. Jeg gjorde…
Jeg prøvede, men det lykkedes ikke.
Han kunne ikke reddes. Han led af uhelbredelig kræft.
-Vent lige. Havde han kræft? -Ja, derfor begik han selvmord.
Han ville ikke dø langsomt med kroppen fuld af tumorer og smertestillende.
Jeg troede, jeg…
Jeg er sikker på, du gjorde, hvad du kunne.
Det skal man jo som menneske.
Hvis man får chancen, skal man tage den og prøve at redde andre.
Det gør også en selv til et bedre menneske.
Alt er ikke altid, som man tror. Skinnet kan bedrage.
Det var forkert at lyve for dig
og tilbageholde sandheden.
Du er en god betjent, Jack, og du har 40 års tjeneste tilbage.
Jeg forstår, du skal gøre dit arbejde.
Jeg ville bare sige, at jeg har fundet ud af, hvor hun bor.
Hjemme hos Estelle.
Gør, hvad du skal.
I må lege udenfor i en halv time, så er der frokost.
-Må vi få tacos? -Nej, pandekager.
Vi får noget lækkert. Skat, hvor er din jakke?
-Jeg tror, den er på mit værelse. -Jeg henter den.
-Skal vi lege gemmeleg? -Jeg gemmer mig først.
-Nej, mig. -Nej, mig.
-Er du politimand? -Ja, det er jeg. Hvem er I?
Jeg hedder Vera, men mor kalder mig aben.
-Jeg er frøen, og mor er elgen. -Javel.
Hvor er…?
Hvad skal du her? Hvorfor er du her?
Ved du hvad? Hør her.
I ved, at jeres mor gør alt for jer, ikke?
-Jo. -Ikke alle har sådan en mor.
Sådan er det.
Vi går udenfor nu.
-Hej hej. -Hej hej, betjent.
Skal jeg ikke med dig ind?
Nej.
Du skal blive her hos dine børn. De har brug for dig.
Tak.
Jeg ved, du har haft det svært.
Jeg opførte mig helt vanvittigt. Jeg er ikke sådan et menneske.
Jeg er med, men nu er det sådan.
Bare et spørgsmål. Hvordan fanden kom du ud af lejligheden den gidselaften?
Ja. Lad os gøre det her.
Nej. Jeg kan ikke.
Det går ikke.
-Jeg kan ikke. -Jo, vi har jo aftalt det.
-Det ved jeg, men… -Vi er gidsler.
Vi har oplevet noget meget ubehageligt.
Derfor vil ingen reagere, hvis vi opfører os lidt underligt.
-Jeg beder dig bare om at spille med. -Hvis du gør det, går det godt.
-Hvor skal hun hen? -Jo mindre I ved, desto bedre.
Okay? Lad os gå.
TIL ESTELLE FRA KLAS-GÖRAN
Jim, jeg ser bevægelse i lejligheden.
Gidseltageren kan være i lejligheden.
Modtaget.
Politiet!
Vent lige lidt. I en lejlighed her?
-Lige udenfor? -Ja, ved siden af.
-Ja. -Hold da kæft.
Jeg håber virkelig, vi ikke ses igen.
Seriøst. Jeg vil ikke se dig igen.
Og pas på dig selv. Og børnene.
Jeg ville anholde hende,
men da jeg så børnene og hende og det hele…
Jeg havde det sgu ikke i mig. Jeg kunne ikke.
"At fejle er menneskeligt, at tilgive er guddommeligt."
Jeg er stolt af dig.
Du er en meget bedre betjent, end jeg er.
Måske nogle gange.
Rigtigt mange gange.
Men du er alligevel en skidegod far.
Det var…
-Undskyld, jeg sagde det. -Det er i orden.
"Men jeg vælger selv at gøre en ende på mit liv.
Du bør vide, det ikke er din skyld. Gustav."
Det var sgu stort af ham…
Han behøvede ikke at skrive til dig. Han havde andet at tænke på.
Ja, bestemt.
Hvad vil du nu, hvor du ikke er finanskvinde?
Jeg ved ikke.
-Jeg har en idé til, hvad du kan lave. -Selvfølgelig.
Blikkenslager. Det burde du blive. Du har en typisk blikkenslager-aura.
Tak for rådet.
-Det er en flot bro. -Nej.
-Hvad? -Du kan ikke sige, det er en flot bro.
-Jeg synes, den er flot. -Nej, Venedig har smukke broer.
Det her er en trist socialist-bro.
Ligesom dig. Du er trist, men smadderflot, synes jeg.
Godt så.
Jill?
-Hej, far. -Hej, hvordan går det?
Godt nok. Jeg er bare lidt træt.
Det er forståeligt.
Hør, jeg…
Jeg mente det, jeg sagde før.
Jeg vil have, du flytter hjem.
Hvad synes Jack?
Det vil han også have.
Tak, far.
Undskyld.
Jeg har bestemt mig nu, far.
Jeg holder op. Det lover jeg.
Jeg orker det ikke mere.
Det er rigtigt godt, Jill.
Vi klarer det sammen.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker også dig.
-Kys. -Kys.
Se her. I bør vælge den mørkegrå farve på panelerne.
De lyse tapeter kan man også male grå.
Anna-Lena ville tapetsere.
Tapetsere? Er hun skør? Skat!
-Ja. -Synes du, de skal tapetsere her?
Det er da ikke dumt.
-Hej. -Hej.
-Hvordan gik det i går? -Lidt bedre.
-Det er jo så dyrt. -De vil bo her længe.
Hvor tit er man ude i entréen?
-Går det godt? -Ja da.
Pigerne vil lære mig noget, der hedder "Chatapp" på mobilen.
Men det er for svært.
Shut up? Det lyder da ikke rart.
-Det hedder Snapchat. -Snapchat…
Jeg klarer det, så går du ind til børnene.
Tak.
Hvad så? Laver I fis med mormor?
Kommer der en lille abe her? Kommer du efter mig?
Nej!
-Hej. -Hej.
Hvordan går det?
Godt nok.
-Det er dejligt at se dig. -I lige måde.
-Det føles alligevel godt. -Gør det?
Far.
Tekster af: Pernille G. Levine