EN NETFLIX-SERIE
FOLK MED ANGST
Hvordan kunne en mægler røve en bank under et åbent hus?
Det er det, der er så smart. Hun har det perfekte alibi.
Du har ringet til Maria i ejendomsmæglerfirmaet Läget.
Tak for opkaldet. Jeg kan desværre ikke…
Vent lidt. Vi ved, at otte personer forlod lejligheden.
Så er den tom. Der var ikke andre.
Så røveren må have været en af de otte.
Hun løb maskeret ind i lejligheden.
Da gidslerne blev løsladt, tog hun røverhuen af
og gik med dem ud, uden at nogen bemærkede det.
Det er så skide enkelt.
Hun har et stærkt motiv.
Og nu svarer hun ikke, selvom jeg har ringet tusind gange.
Du går fra en mistænkt til mistænkt lige sikker hver gang.
Kun hun er tilbage. Det må være hende.
Jeg forstår det ikke, men…
Estelle Gustavsson.
I bad mig komme ind i dag.
Kan du vente udenfor? Vi skal afslutte noget.
Ja, jeg har ikke travlt.
-Har du tænkt det igennem? -Ja, det har jeg.
-Jeg tror, det kan være hende. -Hvad skal du så med den gamle dame?
Der er tegn på, at hun hjalp ejendomsmægleren.
Hvilke tegn?
-Estelle Gustavsson. -Ja, jeg kommer.
Undskyld, du måtte vente. Der foregår meget nu.
-Det gør ikke spor. -Sid ned.
Jeg vil prøve at besvare dine spørgsmål, men min hukommelse er ikke så god mere.
Men husker du, du tog til åbent hus i din egen lejlighed som spekulant?
Er nogen sultne?
Der er mad i fryseren. Det burde der være.
Det er der jo altid.
-Ikke til mig, tak. -Sig til, så ordner vi det.
-Du må ikke ryge herinde. -Hvorfor ikke?
Er det på grund af…
-Dels det og det er jo åbent hus. -Det er ikke et almindeligt åbent hus.
Der er et askebæger her. Folk må have røget her før.
Og se, røgen blæser op mod loftet.
Det er et perfekt sted at ryge.
Det er vel ikke nemt at være fanget her, mens din mand parkerer bilen.
Knut er nok færdig med at parkere bilen.
-Hvor længe har I været gift? -Du godeste. I en evighed.
-Jeg tror, Ro er mig utro. -Virkelig?
Hun er så fjern.
Derfor vil hun ikke købe lejligheden. Hun ser ingen fremtid.
-Hun er sammen med en anden. -Nej.
-Det går ikke. -Er du chokeret?
Det gør man ikke mod en, man elsker.
Hvad ville I sige, hvis jeg sagde, jeg havde en affære engang?
Har du været utro?
Alle begår fejl.
Det var en nabo.
Han læste meget ligesom mig.
Knut læste aldrig noget,
men denne nabo, Klas-Göran,
havde altid en bog under armen, når jeg så ham i elevatoren.
En dag sagde han: "Jeg er færdig med den her bog.
Jeg synes, du skal læse den."
Og det var da, I…
-Gjorde I det? -Jeg lånte ham en bog.
Han lånte mig en, og jeg lånte ham en.
Og det fortsatte sådan.
Men en dag, da jeg åbnede den bog, jeg havde lånt af ham,
faldt noget ud på gulvet.
-Okay. -Hvad var det?
Det var nøglen til hans lejlighed.
Okay. Så det var da, I…
Nej, nej.
Nej, jeg gik hjem.
Jeg legede med tanken om at bruge nøglen.
Tusindvis af gange stak jeg nøglen i hans lås
i fantasien, altså.
-Vent nu lidt. -Åh gud.
-Så du gjorde det aldrig? -Det kunne jeg ikke gøre mod Knut.
Du er en værre tøjte.
Da Knut døde for seks år siden…
…så døde Klas-Göran et par uger senere.
Siden da har mit liv været meget tomt.
Så Knut parkerer ikke bilen?
Som sagt. Han er færdig med at parkere.
Men når vi taler om den slags, vil jeg have et glas vin.
Der er vin herinde. En hel boks.
Hvad?
-Du bor her? -Nej, nej.
Jo, derfor ved du, der er vin.
Derfor ved du, at der er mad i fryseren, og derfor har du det fint med at ryge.
Du låste toilettet op med nøglen.
Okay. Ja.
Ja, I har afsløret mig. Jeg bor her.
Hvad var det?
Har du et kæledyr?
Nej.
Du godeste!
Jeg går lige til sagen.
Du har aflyst åbent hus tre gange på et halvt år.
Hvorfor det?
Jeg har vel fortrudt i sidste øjeblik.
Det er ikke let at sælge noget, man har boet i så længe.
Men er det sådan,
du har haft dårlig samvittighed over for Maria Oredsson på grund af det?
-Ejendomsmægleren? -Jeg tror, du ved, hvad jeg mener.
Jeg ved også, hun er på vej mod personlig konkurs.
-Nå da. -Du kan holde op med at spille teater nu.
Har du ikke haft så dårlig samvittighed, at du ville hjælpe hende?
Ved at give hende et alibi under røveriet.
Nej, det passer ikke. Hvorfor skulle jeg dog gøre det?
Det er våbnet fra røveriet. Genkender du det?
Nej.
Hvorfor er dine fingeraftryk så på det?
Ingen anelse.
Estelle, er det ikke sådan, hvis vi skal være ærlige,
at du gav hende våbnet?
-Nej. -Er det din mands?
Lånte du hende det til røveriet?
Vil du svare på mit spørgsmål?
-Jack? -Ikke nu…
Det er om den mistænkte.
Undskyld?
Øjeblik.
Maria Oredsson er i bussen og ankommer om tre minutter.
Hvor?
På busstationen.
Bliv her, Estelle. Hold hende der.
Maria Oredsson kommer om tre minutter med bus fra Stockholm.
Det er chancen for at fange hende.
Jack. Vent!
Maria Oredsson?
Har nogen set Maria Oredsson?
En mørkblond dame med ret kort hår.
Maria Oredsson!
-Tak. -Tak.
-Jack, slap af. -Tjek den anden side af bussen.
-Hvad? -Gå ud og tjek. Hun er her måske.
På den anden side!
-Hej. -Hej.
-Maria Oredsson? -Jack!
Vent. Vi skal tale om det her.
-Slip mig! -Der er noget, jeg…
Er du Maria Oredsson, mægleren?
Ja.
Hvorfor tager du ikke telefonen?
Maria, lige nu er du under mistanke, og du har ikke besvaret et eneste opkald.
Jeg var på stilhedsretreat.
Et stilhedsretreat?
Det er dejligt. Man taler ikke i en uge.
-Okay. -Det frigør tankerne.
Det er sådan, Maria,
at ingen af de andre gidsler har fortalt os noget om dig.
Det er, som om du ikke var der.
Nå, men jeg var der.
-Se, det rørte sig. -Er det en kat?
-Jeg hørte noget hoste. -Også mig…
-En kat? -Ja, Estelle røg, og…
-Jeg ved det ikke. -Hvad sker der?
De siger, det er en røgallergisk kat.
Et dyr er kommet ind i skabet.
-Har du tjekket det? -Nej, det kan være farligt.
Vent, Roger. Hvad laver du?
-Roger! -Det kan være hvad fanden som helst.
Kom, missekat. Kom, så får du mad.
-Nej, Roger! -Hvad sker der?
-Roger! -Undskyld.
Hej. Hvor herligt, at her er så mange.
Har I nået at se jer omkring i lejligheden?
I en garderobe?
Jeg er ikke så god til at sælge.
Jeg er ikke særlig god til det her job, så jeg er nødt til at gå lidt væk
og samle mod til det.
-Hvad har det med…? -De begyndte at råbe.
Jeg blev bange og gemte mig. Jeg klatrede derop og gemte mig.
-Okay. -Jeg er ikke god til det.
Jeg valgte at gemme mig der. Det var ikke et godt skjulested.
Okay.
Maria, jeg har tjekket din økonomi.
Både din forretning og din private økonomi.
Det ser ikke så lyst ud.
Dit mæglerfirma har ikke solgt noget i et halvt år.
Okay. Det er en svær tid nu.
Tal er ikke lige mig.
Jeg er ikke god til økonomi.
Det er svært at holde et budget. Jeg er ikke særlig god til det.
Jeg vil sige, at det er klare motiver for at røve en bank.
Var det din eller Estelles idé at røve banken?
Hvad mener du?
Da røveriet mislykkedes, og du løb ind i mig,
flygtede du op i lejligheden og tog folk som gidsler.
Er det ikke rigtigt?
Hvad? Nej.
Hallo?
Tilbyder vi Estelle Gustavsson noget mad?
Ja, det er Jim Johansson.
Undskyld?
Jaså.
Hvor…?
Jeg ville aldrig kunne røve en bank.
Forklar mig, hvor røveren var, da jeg kom ind i lejligheden.
-Den var tom. -Stadig i lejligheden.
Forkert svar.
-Jack… -Ikke lige nu, tak.
Det er Jill.
Det er slemt. Meget slemt. Kom.
-Hvad havde hun taget? -Det ved jeg ikke. De sagde en overdosis.
-Det er Jim. -Hej, hør…
Mægleren og damen er her stadig.
Lad dem gå, og giv nøglerne tilbage til Estelle Gustavsson.
-Vi har ikke brug for dem længere. -Nej, far.
Jeg gør det med det samme. Bed Jack køre forsigtigt.
-Der er glat i Stockholm. -Okay. Hej.
Jeg vil ikke høre mere om mærkelige teorier.
-Ikke et ord. -Hvem fanden er så røveren?
Da ikke en af dem.
Stoler du ikke på mig længere, far?
Godt. Har du tasken?
-I kan tage hjem. -Tak.
-Farvel. -Farvel.
Hvad sagde du til dem?
Ikke meget. Jeg er ikke god til forhør.
Det vigtigste er, at vi fortæller dem det samme.
Det ved jeg ikke. Min hukommelse er ikke særlig god.
Jeg tror, du skal arbejde på dit selvværd.
-Tror du? -Ja, det gør jeg.
-Ja. -Du er god nok, som du er, kære ven.
-Tag det roligt. -Pas på min næse.
Jeg prøver at hjælpe dig.
-Lad mig se. -Hvad sker der?
Hvad fanden?
Nu hvor vi har set dit ansigt, skal du dræbe os.
-Nej. -Jo, du skal.
-Hvis du ikke dræber os, napper de dig. -Slap af!
Rolig nu.
Slap af? Dit syge svin!
Hjælp mig, for fanden. Hold fast i hende.
Du kunne have dræbt min kone, dit svin! Du kunne have dræbt hende.
Pistolen affyrede bare. Jeg blev selv så bange.
Undskyld.
Jeg ville ikke gøre nogen fortræd.
Jeg ville bare have mine piger. Undskyld.
-Læg dig ned. -Jeg skal ud…
Jeg skal ud!
Læg jer ned!
Hvad gør jeg?
Jeg ville bare have, at alt blev godt. Undskyld.
-Slip hende. -Mine piger betyder alt for mig.
Slip hende!
Nu vil vi høre, hvad du har at sige.
Far…
Du skal ikke snakke.
Jeg ved, du er ked af det. Tal ikke.
Det skal nok gå.
Du er snart hjemme.
Jeg lover, at det nok skal gå.
Vi elsker dig.
-Hvordan har hun det? -Ikke så godt.
Vi må vente og se, hvordan det går. -Godt. Så lad os gå.
Vil du ikke sige hej?
Jeg skal arbejde tidligt i morgen, og der er langt hjem, så vi må af sted.
Okay.
Jeg gik i panik og løb herind.
Jeg burde have opgivet i banken, men…
Jeg havde brug for pengene, ellers røg forældremyndigheden.
Kun pigerne betyder noget for mig.
Hvad gør vi så nu?
Tak for, at du fortalte det.
Det ændrer ikke, hvad jeg har gjort.
Hvordan skal I kunne tilgive mig? Det er jo sygt.
Ingen er fejlfri, kære ven.
Vi må tale det ordentligt igennem.
-Så vil jeg have mad. -Hvordan kan du tænke på mad nu, Ro?
Vi har været her i timevis. Jeg vil også have mad.
Okay, men hvor får vi mad fra?
Det er lidt svært.
I en gidselsituation skal politiet acceptere alle krav. Det ved jeg.
Hvem vil have pizza?
-Jeg vil også gerne. -Mig.
-Det er Liv. -Hej, det er Estelle.
-Hej, Estelle. -Jeg er tilbage i lejligheden.
Du er velkommen til at flytte ind i morgen, hvis du stadig vil.
Jeg ved ikke. Jeg tror aldrig, det kommer til at gå.
Jack, kan vi skynde os lidt? Jeg er helt færdig.
Jeg tjekker lige noget.
Kan det vente til i morgen?
Jeg tjekker lige noget fra bankens overvågningskamera.
Jeg er hurtig.
Jeg vil se, om ejendomsmægleren har samme bygning som røveren.
Jack…
Hvor er harddisken med overvågningsfilmen?
-Hold op med at grave i det. -Har du taget den?
Jeg har slettet den.
Hvad har du gjort?
Jeg har slettet den.
-Har du beskyttet røveren? -Det var jeg nødt til.
Vent. Så du ved, hvem røveren er?
Ja.
Tekster af: Pernille G. Levine