EN NETFLIX-SERIE
-Hei. -Hei.
-Jeg skulle hatt noen blomster. -Hva slags blomster?
Har du noen farger i tankene?
Nei, kanskje litt blandet.
-Litt ulike farger? -Ja.
Jeg har nettopp laget denne med litt ulike farger.
-Forskjellige rosa nyanser. -Ja, den er fin.
-Perfekt. -Greit.
-Hva jobber du med? -Jeg er dramalærer.
-Dramalærer? -Ja, hva med deg?
-Jeg jobber her. -Ja, selvsagt.
-Jeg går tom for vaser. -Det skjønner jeg.
Jeg tenkte at det blir dyrt med alle disse blomstene.
Det er kanskje billigere å ta meg med ut på date.
Det er Ro. Hun er borte. Hun har forsvunnet.
Hun kom ikke hjem i går kveld heller.
Hjelp meg.
Ok. Sett deg.
Ok.
Skulle ønske vi ikke dro på den jævla visningen.
Ro ville egentlig ikke.
-Hva gjør du? Kan du skynde deg? -Kan vi ikke ta det litt rolig?
-Jeg kan ikke ta det med ro. -Ikke stress, vi er fremme.
Dette er kanskje vår siste sjanse.
Er den ødelagt?
Kom, vi tar trappen.
-Skal vi helt opp? -Nei, andre etasje.
Vi kan ikke bo her med barn når heisen er ødelagt.
-De fikser jo det. -Jeg har en dårlig magefølelse.
Men det har du hver gang vi går på visning.
Det har jeg vel ikke. Julia.
-Ville ikke Ro gå på visningen? -Nei.
-Sa hun hvorfor? Det høres litt rart ut. -Nei.
-Hva skjer? Hva er problemet? -Ro er savnet.
Ikke bra. Når så du henne sist?
To dager siden. Jeg har ringt, sendt SMS. Ingen svar.
Kan du ta det senere? Jeg må snakke med Julia.
Ett øyeblikk.
Tror du en høygravid kvinne står bak?
Nei, men jeg tror kanskje at hun vet hvem det kan være.
Det er noe som ikke stemmer med Ro. Kanskje hun vet noe og gjemmer seg.
Så derfor presser du Julia? Bare slutt. Vår prioritet er å finne Ro.
Uavhengig om hun vet noe om ranet.
Jeg tror han er gått.
Nei, for faen, legg deg ned. Kom tilbake.
Hva er dette for et galehus? Det er en galning med pistol der.
Idioter.
Legg deg ned.
Han gikk ut i trappen.
-Han holder vakt utenfra. -Legg deg ned.
Jeg trenger noe å spise.
-Er du gal? -Hvordan kan du tenke på mat nå?
Jeg er sulten. Du burde også spise. Tenk på babyen.
-Legg deg ned. -Det gjør jeg jo.
-Jeg skal sjekke kjøleskapet. -Du kan ikke spise maten der.
-Hvorfor ikke? -Kjøleskapet er sikkert tomt.
-Kan du ikke oppføre deg normalt? -Hva har jeg gjort?
Du skjønner hva jeg mener.
Det må finnes noe på kjøkkenet.
-Hei. -Hei.
-Hvordan går det? -Jeg vet ikke.
Ro vil ikke ha babyen.
-Sa hun det? -Alle leilighetene vi ser på er feil.
Det er for stort, for lite, for dyrt, for høyt oppe. Jeg vet ikke.
Jeg forstår ikke hvorfor hun ikke vil bo hos oss.
-Har du vondt i ryggen? -Ja, litt.
Sånn.
Her.
Jeg drar til byen og hører om noen har sett Ro.
Vi skal finne henne.
Fikk du inntrykk under visningen om Ro…
Oppførte hun seg merkelig, eller prøvde hun å skjule noe for deg?
Hva da? Hva vet du?
Om hva?
Hvis du vet noe, må du fortelle meg det.
Det er utrolig viktig. Forstår du?
Ok.
Jeg tror at Ro…
Ja?
…er utro mot meg.
-Utro? -Ja.
Ja, huff da. Det var ikke bra.
Utroskap er ikke moro.
Men vet du hvor hun kan være?
-Har dere sett denne kvinnen? -Nei.
Er du sikker? Dere da? Har dere sett denne kvinnen?
-Nei. -Ok. Takk.
Nei, dessverre.
-Nei, jeg har ikke sett henne. -Takk.
Roger!
Mobilen din.
Roger!
Jeg vet ikke hvem det er.
-Roger Bergvall. -Hei, det er meg.
-Ro. -Hei.
Ting går til helvete. Jeg må snakke med deg.
Ja, jeg kommer straks.
Jeg kommer.
Hvem var det?
Roger?
Hvor skal du?
Roger!
Jeg vil snakke om de andre gislene. Hva slags inntrykk fikk du av dem?
-Hvordan oppfattet du dem? -Anna-Lena var grei å snakke med.
Jeg likte henne. Estelle var litt surrete.
Hun var litt vanskelig å… Men hyggelig. Det var ikke noe rart med henne.
Zarah var litt vanskelig å komme innpå, men hun var veldig hyggelig.
Lennart, kaninmannen…
-Ja. -Jeg snakket ikke med ham.
Har ingen formening.
-Og de andre? -Hvem da?
Det var…
-Der var vel… -Ja, Roger.
Jeg glemte Roger. Han var irriterende.
-Han tok mye plass. Helt idiot. -Ok.
-Hvorfor er Anna-Lena sammen med ham? -Det var én til.
Nei, det er alle jeg kommer på.
Tisset du på deg?
-Jeg har ikke tisset på meg. -Ok. Cecilia er ikke her, nei.
Er det babyen… Morkaken… Eller vannet?
-Vannet har gått. -Ok, det går fint.
-Nei. -Pass på at du ikke sklir i det.
-Hei. -Hei.
Jeg kan ikke bli mamma.
Nei vel?
Var det derfor du dro?
Ja.
Skal du ikke ligge på gulvet med kona di?
Nei. Er det mat her?
-Lime. -Bare lime?
Hva slags tulling bor her? Stedet er stappfullt av ting,
men kjøleskapet er tomt.
Hva er det?
Mat.
-Var det godt? -Nei.
Jeg var sammen med en annen da jeg møtte Ro.
Var du?
Hun var en eventyrer som alltid ville ha nye opplevelser.
Det var strikkhopp og fjellklatring.
Alt mulig.
Til slutt tenkte jeg: "Er jeg ikke spennende nok?
Kan vi ikke bare kjede oss litt sammen?"
Roger er lik.
-Hva? -Nei.
Jeg mener ikke strikkhopp, men han…
…må alltid ha et prosjekt.
-Vi kan ikke bare gå på kino. -Hva slags prosjekt?
Vi drar alltid til Ikea for å kjøpe skjøteledninger eller noe.
Så spennende.
Jeg har alltid tenkt at det ville være lettere å bo med…
-En av samme kjønn? -Ja.
-Man faller ikke for et bestemt kjønn. -Nei, man faller for en idiot.
Hva er så idiotisk med Ro?
Jeg vet ikke. Alt var så bra.
Jeg har vært ganske engstelig. Hun fikk meg til å føle meg trygg.
Til jeg ble gravid, da ble hun bare helt
fjern.
Jeg får være alenemor. Det går nok bra.
Hvor lenge er det til din…
Kona mi?
-Til hun skal føde? -Når som helst.
Å faen.
Tror ikke jeg vil ha denne leiligheten.
Er du den ubesluttsomme typen?
Jeg er egentlig ikke det,
men jeg vil ikke ta en så stor avgjørelse uten at pappa sjekker det først.
-Når kommer han? -Han kommer ikke.
-Nei vel? -Han er dement.
Å faen.
Halvparten av tiden vet han ikke hvem jeg er.
Resten av tiden tror jeg han later som han kjenner meg igjen
så jeg ikke skal bli lei meg. Men han var verdens beste pappa.
Ja.
Det er ikke noe galt med leiligheten.
-Du sa det var mugg overalt. -Det er ikke mugg.
Det er bare overfladiske ting, men det er lett å fikse.
-Jeg kan ikke fikse overfladiske ting. -Jeg kan vise deg. Det er lett.
Skal du vise meg hvordan jeg pusser opp?
Det kan jeg.
Ok.
Jeg skal vise deg. Jeg er jævlig god på slikt.
-Det skulle jeg likt å se. -Jeg skal vise deg, bare vent.
Unnskyld, har du sett denne kvinnen?
-Nei, dessverre. -Ok. Takk.
-Ja. -Har du funnet Ro?
Jeg leter fortsatt. Hvordan går det med Julia?
-Babyen kommer. Hun føder, for faen. -Hvordan lenge er det mellom riene?
-Hvor lenge er det mellom riene? -Slipp!
-Hvor lenge er det mellom riene? -Vet ikke. Det er så vondt.
-Du hører. -Hun må på sykehuset.
Hva gjør jeg? Ringer jeg ambulanse, eller hva?
Ta bilen og kjør henne til sykehuset, så sees vi der.
-Vi må dra nå. -Jeg skal bare hente jakken min.
Drit i jakken din!
-Hei. -Hei.
-Har du sett denne kvinnen? -Nei. Lou?
Milou, har du sett henne?
Er det morderen?
-Morderen? -Raneren. Du vet hva jeg mener.
Nei, vi må bare finne henne.
-Hva har hun gjort? -Kona hennes skal føde.
Ja vel. Sjekk pizzastedet.
Hvordan blir man en god forelder?
Barn er ikke så skjøre som du tror.
-Ikke? -Nei.
Det vet jeg. Jeg var hjemme med mine da de var små.
-Virkelig? -Ja.
Jeg vet det. Jeg er en dinosaur.
Jeg tenkte mer at det må ha vært mindre vanlig.
Det var ikke så vanlig at menn var hjemme, men det var jeg.
Anna-Lena tror det var et offer, men det var det ikke.
Jeg elsket hvert sekund.
Har du ikke barnebarn?
Noen synes at jorden er overbefolket, og andre vil fokusere på karrieren,
så nei, jeg har ingen.
Er det derfor dere driver med leilighetsopplegget?
Jeg prøver å være snill,
så anklager du meg for å ha et tomrom i livet.
Jeg har ikke noe tomrom i livet.
-Ting er slik jeg liker dem. -Beklager, jeg mente det ikke slik.
Hva faen sitter jeg og sier? Jævla pisspreik.
Helvete. Alt er over. Med Anna-Lena, leilighetene…
Hvem i helvete hyrer en jævla middelalderkanin
bak sin manns rygg? Hvem gjør det?
-Det er sykt. -Ikke sant?
Men hun må virkelig elske deg. Hun gjorde faktisk det.
Hun stoler ikke på meg. Det er det det er.
Hun tror ikke at jeg kan forhandle om prisen uten å hyre en jævla pervo.
Tror du at hun gjør det fordi hun ikke stoler på deg?
Ja.
Men driver du med dette for hennes eller din skyld?
Det er for vår skyld. Det er viktig for oss begge.
Vi jobber med prosjektet sammen. Det er babyen hennes også.
Tror du på det selv?
Ro!
Denne dagen blir bare bedre og bedre.
Ro…
Du må bli med meg.
Du kan ikke komme brasende inn uten grunn…
-Hva prater du om? -Hun har rett til advokat.
Hun skal bli mor. Nå.
-Hva faen er det du sier? -Vannet har gått. Kom.
Vi klarer dette. Jeg blir med. La oss dra.
Regningen, takk.
Pusten din er kjempefin.
-Hvordan går det? -Det er i full gang.
Jeg trodde hun skulle føde i bilen. Jeg fikk panikk.
Se på meg.
Hva er det du tror at du ikke klarer?
Du tror det er umulig å bli en god forelder
etter alt faren din har gjort og opplevd. Jeg skjønner det.
Jeg har en sjekkliste for nye foreldre. Vil du høre?
-Vil du gi barnet kjærlighet? -Ja.
Bra. Check.
Det er det viktigste.
Ok. Vil du forsøke å gi barnet trygghet?
-Jeg vet ikke om jeg klarer det. -Klart du kan det.
Hvis barnet ikke har det bra, plukker du det opp og trøster det.
Det klarer du vel?
-Ja. -Bra!
Da er det bare den siste igjen.
Vil du lese historier og synge sanger og si:
"Alt blir bedre i morgen, lille venn"?
-Ja. -Der har du det.
Du har krysset av alle boksene.
Gratulerer. Det er jo fullt hus som mamma.
Du blir en førsteklasses mor.
-Det vil gå bra. -Julia synes kanskje ikke det.
Det var det eneste hun snakket om på veien hit.
"Hvor er Ro? Babyen må ikke komme uten Ro."
Hun snakket om deg hele tiden.
Det ser du.
Du klarer dette. Gå inn nå. Det går bra.
Bra.
Fint.
Vær sterk.
-Du er veldig flink, Julia. -Ok.
Vi forbereder oss på epiduralen. Jeg skal hente anestesilegen.
-Er du Ro? Velkommen. -Hei.
Hei.
-Hei. -Hei.
Unnskyld, Julia.
Julia. Jeg elsker deg kjempehøyt.
Kjempehøyt.
Du blir en fantastisk mor, og jeg skal gjøre mitt beste.
Jeg skal ta vare på barnet så godt jeg kan.
Jeg skal synge barnesanger, lese historier.
Jeg skal… Vi klarer dette.
-Jeg skal virkelig være der. -Ro!
Ja?
Jeg elsker deg.
Men hvis du ikke holder kjeft nå, må jeg slå deg.
-Beklager, jeg kan gå om du vil. -Hold meg i hånden.
-Blir du her? -Ja.
-Ha det. -Vi sees.
Jeg var helt skjelven. Jeg fikk panikk.
Ja, det er ikke lett.
Roger?
-Hvor har du vært? -På sykehuset med Ro og Julia.
-Babyen er født. Det ble en gutt. -Jaha.
Vi bør sende blomster.
Jeg vil spørre deg om noe.
Gud hjelpe oss hvis du lyver nå.
Liker du å renovere leiligheter?
Selvsagt. Det er jo vårt…
Ikke lyv, for faen. Er det dette vi har blitt?
To mennesker som lyver til hverandre?
Nei. Jeg liker ikke å renovere leiligheter.
Ok.
Hvis du fikk velge, vil du dra til Ikea?
Nei.
Faen!
-Hvorfor har du ikke sagt noe? -Å dra på Ikea gjør deg så glad.
-Jeg elsker å gjøre deg glad. -Hva gjør deg glad?
Vet ikke, men det spiller ingen rolle.
Pokker, hvor egoistisk kan man bli? Kan jeg ikke få gjøre deg lykkelig?
Kino kanskje, men det er ikke viktig.
Vi sjekker avisen om det er noe du vil se.
-Nå? -Ja visst.
Vi når filmen klokka ni. Hvis du vil.
-Vil du? -Ja.
-Forsiktig med nesen. -Beklager.
Vi kan til og med se et romantisk drama.
-Nei. -Jo, la oss se et romantisk drama.
Pappa.
Jeg har det.
Ingen nevner eiendomsmegleren i noen avhør.
Oredsson? Hva mener du?
Ingen nevner henne i avhørene.
Alle nevner bare disse sju og raneren. Men det var åtte som forlot leiligheten.
-Selvsagt er det henne. -Hvorfor det?
Hun har et motiv. Penger.
Meglerfirmaet Läget har ikke solgt noe på seks måneder.
Og hennes personlige økonomi er en katastrofe.
Hun er raneren, og hun smatt ut med gislene.
For et oppmøte.
-Herregud. -Ja.
Tekst: Silvia Alstad