EN NETFLIX-SERIE
FOLK MED ANGST
-Hej. -Hej.
Jeg vil købe blomster.
Hvilke nogle blomster?
Nogen særlige farver?
Nej, bare en blanding.
-Forskellige farver? -Ja, nemlig.
Jeg har lige lavet den her buket med forskellige farver.
-Forskellige lyserøde nuancer. -Den er fin.
-Perfekt. -Nå, okay.
-Hvad laver du? -Jeg er dramalærer.
-Dramalærer? -Ja, hvad arbejder du med?
-Jeg arbejder her. -Ja, selvfølgelig.
-Jeg er ved at løbe tør for vaser. -Det tror jeg gerne.
Jeg tænkte, det bliver dyrt for dig med alle de blomster.
Det er måske billigere for dig at invitere mig ud på en date.
Det er Ro. Hun er væk. Hun er forsvundet.
-Hun kom heller ikke hjem i går aftes. -Nå da.
Vær sød at hjælpe mig.
Okay. Tag plads.
Jeg fortryder, at vi gik til det skide åbent hus.
Ro ville ikke engang med.
-Hvad laver du? Skynd dig lidt. -Kan vi ikke tage det lidt roligt?
-Jeg kan ikke tage det roligt. -Bare rolig, vi er her nu.
Det er måske vores sidste chance.
ÅBENT HUS
Er den i stykker?
Lad os tage trapperne.
-Vi skal helt op, ikke? -Nej, anden sal.
Vi kan ikke bo her med en ødelagt elevator med børn.
-De reparerer den da. -Jeg har en dårlig mavefornemmelse.
Det har du hver gang, vi ser på noget.
Det passer ikke. Julia?
-Ville Ro ikke tage med? -Nej.
Sagde hun hvorfor? Det lyder lidt underligt.
Nej.
Hvad nu? Hvad er der galt?
Ro er væk.
Nå da. Hvornår så du hende sidst?
For to dage siden. Jeg har ringet, men hun svarer ikke.
Kan du vente lidt? Jeg vil tale med Julia.
Lige et øjeblik.
Tror du, en gravid kvinde er røveren?
Nej, men jeg tror, hun måske ved, hvem det er.
Der er noget, der ikke stemmer med Ro.
Hun ved måske noget, som gør, at hun gemmer sig.
Så du lægger pres på Julia? Hold op med det.
Prioriteten er at finde Ro.
Uanset om hun ved noget om røveriet.
Jeg tror, han gik.
Hvad fanden? Læg jer ned. Kom tilbage.
Hvad er det for en galeanstalt? Her er en tosse med pistol.
Idioter.
Læg dig ned.
Han gik ud i opgangen.
-Han vogter døren udefra i stedet. -Læg dig ned.
Jeg må altså have noget at spise.
-Ned. Er du skør? -Hvordan kan du tænke på mad nu?
Jeg er sulten. Du burde også spise. Tænk på barnet.
-Ned. -Tror du ikke, jeg gør det?
-Jeg tjekker køleskabet. -Du kan ikke spise maden derfra.
-Hvorfor ikke? -Køleskabet er sikkert tomt.
Kan du ikke opføre dig normalt?
Hvad har jeg gjort?
Du ved, hvad jeg mener.
Der må være noget mad i køkkenet.
-Hej. -Hej.
-Hvordan går det? -Det ved jeg ikke.
Ro vil ikke have det her barn.
-Sagde hun det? -Alle boliger, vi ser på, duer ikke.
De er for store, små, dyre eller for højt oppe.
Jeg forstår ikke, hvorfor hun ikke vil bo sammen med os.
-Har du ondt i ryggen? -Lidt, måske.
Sådan.
Her.
Jeg går ud og ser, om nogen har set Ro.
Vi finder hende.
Julia, fik du det indtryk til åbent hus, at Ro…
Opførte hun sig mærkeligt, eller prøvede hun at skjule noget for dig?
Hvad? Hvad ved du?
Om hvad?
Hvis du ved noget, skal du sige det.
Det er utroligt vigtigt. Forstår du det?
Okay.
Jeg tror, at Ro…
Ja?
…er mig utro.
-Utro? -Ja.
Ja. Uha da. Hvor frygteligt.
Utroskab er ikke sjovt.
Men har du nogen anelse om, hvor hun kunne være?
-Har du set den kvinde? -Nej.
Er du sikker?
Har I set den kvinde?
Ikke? Okay. Tak.
Nej, beklager.
-Nej, jeg har ikke set hende. -Tak.
Roger!
Din mobil.
Roger!
Jeg ved ikke, hvem det er.
-Roger Bergvall. -Hej, det er mig.
-Ro. -Hej.
Det går ad helvede til her. Jeg må tale med dig.
Jeg kommer med det samme.
Jeg kommer nu.
Roger, hvem var det?
Roger?
Hvor skal du hen?
Roger!
Jeg vil tale om de andre gidsler.
Hvad var dit indtryk af dem?
Hvad var dit indtryk af de mennesker?
Anna-Lena var meget sød at tale med.
Jeg kunne lide hende. Estelle var lidt skør.
Hun var lidt svær at… men sød. Der var ikke noget mærkeligt ved hende.
Zarah var lidt svær at komme tæt på, men hun var meget sød.
Lennart, kaninmanden…
-Nå ja. -Jeg talte ikke rigtig med ham.
Jeg har ingen mening.
-Og de andre? -Hvem?
Der var…
-Der var… -Nå ja, Roger?
Jeg glemte ham. Han var skideirriterende. Han fyldte meget. Han var dum i låget.
Jeg fatter ikke, at Anna-Lena er sammen med ham.
Og der var en til, ikke?
Nej, det er alle dem, jeg kan huske.
Uha.
Tissede du lidt i bukserne?
-Jeg har ikke tisset i bukserne. -Okay. Cecilia er her ikke, vel?
Var det baby… Moderkagen? Eller vandet?
-Vandet er gået. -Bare rolig.
-Nej. -Stå nu ikke der, så du glider i det.
-Hej. -Hej.
Jeg kan ikke blive mor.
Nå.
Og derfor gik du?
Ja.
Skal du ikke ligge på gulvet med din kone?
Næ. Er der noget mad?
-Der er lime. -Kun lime?
Hvad er det for en idiot, der bor her? Her er ting fra gulv til loft,
men køleskabet er helt tomt.
Hvad er det?
Mad.
-Smagte det godt? -Nej.
Jeg kom sammen med en, da jeg mødte Ro.
Gjorde du?
Hun var eventyrlysten og ville altid opleve en masse.
Hun var til bungeejumping og bjergbestigning.
Alt muligt.
Til sidste tænkte jeg: "Er jeg ikke spændende nok til hende?
Kan vi ikke bare kede os sammen?"
Roger er også sådan.
-Hvad? -Nej.
Jeg mener ikke bungeejumping, men han…
Han skal altid have et projekt.
-Vi kan ikke bare gå i biografen. -Hvilken slags projekt?
Vi skal altid i IKEA og købe forlængerledninger og den slags.
Hvor spændende.
Jeg har altid tænkt, det ville være nemmere at være sammen med…
-En af samme køn? -Ja.
-Men man falder ikke for et bestemt køn. -Nej, man falder for en idiot.
Hvad er så idiotisk ved Ro?
Det ved jeg ikke. Alt var så godt.
Jeg har været meget nervøs. Hun fik mig til at føle mig tryg.
Indtil jeg blev gravid. Så blev hun helt
distanceret, væk.
Jeg må bare være enlig mor.
Det er ikke så slemt.
Hvor lang tid er der, til din…
Min kone?
-Ja, til hun føder? -Når som helst nu.
Nå, for fanden.
Jeg vil ikke have den her lejlighed.
Er du meget ubeslutsom?
Nej, jeg er ikke ubeslutsom,
men jeg vil ikke tage en stor beslutning, uden min far har tjekket den først.
-Hvornår skulle han komme? -Han kommer ikke.
-Nej? -Han er dement.
Nå da.
For det meste ved han ikke, hvem jeg er.
Ellers lader han vist, som om han genkender mig, så jeg ikke bliver trist.
Men han var verdens bedste far.
Ja.
Der er intet galt med den her lejlighed.
-Du sagde, der var mug overalt. -Nej, der er ej.
Yderlaget skal laves, men det er nemt at ordne.
Jeg kan ikke ordne yderlag, så skidt med det.
Jeg viser dig, hvordan man gør. Det er let.
Vil du vise mig, hvordan jeg ordner yderlaget?
Det kan jeg godt.
Okay.
Det kan jeg godt. Jeg er skidegod til det.
-Det vil jeg se først. -Ja, bare vent.
Undskyld, har du set denne kvinde?
-Nej, desværre. -Okay. Tak.
-Ja? -Hej. Fandt du Ro?
Jeg leder stadig.
-Hvordan har Julia det? -Barnet kommer.
-Hun er ved at føde. -Hvor langt er der mellem veerne?
-Slip!
-Hvor langt er der mellem veerne? -Aner det ikke. Det gør pisseondt.
-Hør her. -Hun skal på hospitalet.
Hvad gør jeg? Ringer efter en ambulance, eller hvad?
Følg hende ned til bilen, og kør hende på hospitalet, så ses vi der.
-Vi må af sted. -Ja, jeg henter lige min jakke.
Skide være med din jakke!
-Hejsa. -Hejsa.
-Har du set den kvinde? -Nej. Lou?
Milou, har du set hende?
Er det morderen?
-Morderen? -Røveren. Du ved, hvad jeg mener.
Nej, vi skal bare finde hende.
-Hvad har hun gjort? -Hendes kone er ved at føde.
Javel. Kig på pizzeriaet.
Hvordan bliver man så en god forælder?
Børn er ikke så skrøbelige, som folk tror.
-Ikke? -Nej, de er ej.
Det ved jeg, for jeg gik hjemme, da børnene var små.
-Hvad? -Ja.
Jeg ved godt, jeg er en skide dinosaur.
Jeg tænkte, at det må have været mere ualmindeligt.
Ja, det var ualmindeligt, at mænd gik hjemme, men det gjorde jeg.
Anna-Lena tror, det var en opofrelse, men det var det ikke.
Jeg elskede hvert sekund.
Har du ingen børnebørn?
Nogle synes, verden er overbefolket, og andre vil fokusere på deres karriere,
så jeg har ingen.
Er det derfor, I handler med lejligheder?
Jeg er sød ved dig,
og du beskylder mig for at have et tomrum i mit liv.
Jeg har intet tomrum i mit liv.
-Tingene er, som jeg kan lide dem. -Undskyld, jeg mente det ikke sådan.
Hvad fanden sidder jeg og siger? Forbandet vrøvl.
For helvede. Det er slut med alt. Med Anna-Lena, med lejligheder…
Jeg mener, hvem fanden hyrer en halvgammel kneppende kanin
bag sin mands ryg? Hvem gør det?
-Det er sgu sygt. -Fuldstændigt.
Men hun må virkelig elske dig. Tænk, hun gjorde det for dig.
Hun stoler ikke på mig. Sådan er det.
Hun tror ikke, jeg kan forhandle om prisen og ansætter en pervers stodder.
Tror du, hun gør det, fordi hun ikke stoler på dig?
-Handler det om det? -Ja.
Men laver du ejendomshandler for hendes eller din skyld?
Det er for vores skyld. Det er vigtigt for os begge.
Det er vores projekt, vi samarbejder. Det er også hendes.
Tror du selv på det?
Ro!
Den her dag bliver bare bedre og bedre.
Ro…
Du skal komme med mig.
Du kan ikke bare marchere ind uden grund…
-Hvad taler du om? -Hun har ret til en advokat.
Hun bliver mor. Nu.
-Hvad fanden er det, du siger? -Vandet er gået. Kom nu.
Vi kan godt. Jeg kommer med dig. Lad os gå.
Hurtigt, regningen, tak.
Det er god vejrtrækning, Julia. Meget flot.
-Hvordan går det? -De er i fuld gang.
Jeg troede, hun ville føde i bilen. Jeg gik i panik.
Ro, se på mig.
Hvad tror du, du ikke kan klare?
Du tror, det er umuligt at blive en god forælder
efter alt, hvad din far har gjort. Det forstår jeg.
Jeg har en god tjekliste til nye forældre. Vil du høre den?
-Vil du give barnet kærlighed? -Ja.
Godt. Tjek.
Det er det vigtigste.
Vil du prøve at give barnet tryghed?
-Jeg ved ikke, om jeg kan. -Selvfølgelig.
Hvis barnet har det dårligt, tager du det op
og aer det og krammer det. Det kan du godt, ikke?
-Ja. -Tjek. Godt.
Der er en kasse tilbage.
Vil du læse historier og synge sange
og sige: "Alt, lille barn, bliver bedre i morgen"?
-Ja. -Tjek. Sådan.
Nu har du tjekket dem alle af.
Tillykke. Du er en jackpot som mor.
Du bliver en førsteklasses mor.
-Det skal nok gå. -Det synes Julia måske ikke.
Det var det eneste, hun talte om på vejen hertil.
"Hvor er Ro? Barnet må ikke komme nu." Hun taler om dig uafbrudt.
Der kan du bare se.
Du kan godt. Gå nu ind. Det skal nok gå fint.
Godt.
Storartet.
Vær stærk.
-Du klarer det godt, Julia. -Okay.
Vi forbereder os på epiduralen.
Jeg ringer til narkoselægen.
-Er du Ro? Kom ind. Velkommen. -Hej.
Hej.
-Hej. -Hej.
Undskyld, Julia.
Julia. Jeg elsker dig højt.
Rigtig højt.
Du bliver en god mor, og jeg vil gøre mit bedste.
Jeg tager mig af barnet, så godt jeg kan.
Jeg synger børneviser, læser historier.
Jeg skal nok… Vi klarer det her.
-Jeg vil virkelig være der. -Ro!
Ja?
Jeg elsker dig så højt.
Men hvis du ikke holder kæft nu, så slår jeg dig.
-Undskyld, jeg kan godt gå. -Nej, hold min hånd.
-Bliver du? -Ja, bestemt.
-Farvel. -Farvel.
Jeg rystede. Jeg gik helt i panik.
Ja, det er ikke let at være med til.
Roger?
-Hvor har du været? -På hospitalet med Ro og Julia.
-Barnet er født. Det blev en dreng. -Javel.
Vi bør sende blomster.
Jeg vil spørge om noget.
Gud hjælpe os, hvis du lyver nu.
Kan du lide at renovere lejligheder?
Selvfølgelig. Det er jo vores fælles…
Hold op med at lyve. Er det, hvad vi er nu?
To mennesker, der lyver for hinanden?
Nej. Jeg kan ikke lide at renovere lejligheder.
Okay.
Hvis du måtte vælge nu, vil du så gerne i IKEA?
Nej.
Av, for fanden.
-Hvorfor har du ikke sagt det? -Du bliver glad af at tage i IKEA.
-Jeg elsker at gøre dig glad. -Hvad gør dig glad?
Det ved jeg ikke. Det er lige meget.
For helvede. Hvor egoistisk kan man blive?
Må jeg aldrig gøre dig glad?
Biffen måske, men det er ikke vigtigt, Roger.
Hent avisen, så ser vi, om der er noget, du vil se.
-Lige nu? -Ja da.
Vi kan nå ni-forestillingen. Hvis du vil.
-Vil du det? -Ja.
-Pas på min næse. -Undskyld.
Vi kan endda se et kærlighedsdrama.
-Nej. -Jo, lad os se et kærlighedsdrama.
Far.
Jeg har det.
Ingen nævner ejendomsmægleren i noget forhør.
Oredsson? Hvad mener du?
Ingen nævner hende i forhørene overhovedet.
Alle nævner kun de syv og røveren.
Men otte personer forlod lejligheden.
-Der er da hende. -Hvorfor det?
Hun har et motiv. Penge.
Mæglerfirmaet har ikke solgt noget i seks måneder.
Hvis jeg husker ret, er hendes økonomi ad helvede til.
Hun er røveren, og hun flygtede med gidslerne.
Det ser alvorligt ud.
-Du godeste. -Ja.
Tekster af: Pernille G. Levine