SERIÁL NETFLIX
ÚZKOSTI A JEJICH LIDÉ
- Zdravím. - Ahoj.
Chci koupit květiny.
Jaké byste si přála?
Nějakou konkrétní barvu?
Ne, možná spíš mix barev.
- Různé barvy? - Přesně tak.
Právě jsem uvázala barevnou kytici.
- Ze tří různých odstínů růžové. - Jo, ta je moc pěkná.
- Skvělé. - Dobře.
- Čím se živíte? - Učím herectví.
- Učíte herectví? - Ano, co vy?
- Pracuju tady. - Aha. No jistě. Jsem hloupá.
- Začínají mi docházet vázy. - To si dovedu představit.
Říkala jsem si, že vám to kupování květin musí lézt do peněz.
Možná by bylo levnější mě vzít na rande.
Ne, jde o Ro. Je pryč. Zmizela.
- Včera vůbec nepřišla domů. - Aha.
Pomůžete mi?
Jistě. Posaďte se.
Tak jo.
Kéž bychom nešly na tu zatracenou prohlídku.
Ro se tam nechtělo.
- Co děláš? Nemůžeš si pospíšit? - Můžeš to brát víc v klidu?
- Ne, nemůžu. - Klid. Je to přímo tady.
Tohle může být naše poslední šance.
PROHLÍDKA BYTU
Nejede?
Pojď, půjdeme po schodech.
- Je to až nahoře, ne? - Ne, v druhém patře.
Nemůžeme žít v domě s rozbitým výtahem, když budeme mít děti a tak.
- Opraví to. - Mám z toho opravdu divný pocit.
To máš vždycky, když jdeme na prohlídku.
To není pravda. Julie!
- Ro na tu prohlídku nechtěla jít? - Ne.
A řekla proč? Zní mi to trochu divně.
Ne.
Co se děje?
Ro je nezvěstná.
Aha. Kdy jste ji viděla naposledy?
Před dvěma dny. Volala jsem a psala, ale neozývá se.
Počkáš chvíli? Musím ještě mluvit s Julií.
Moment.
Myslíš, že pachatelkou je těhotná žena?
Ne, ale asi ví, kdo to je.
A to s Ro je taky divné.
Třeba něco ví, a proto se schovává.
Takže budeš tlačit na Julii? Prostě to nech plavat.
Naší prioritou je najít Ro.
Ať už má informace o loupeži, nebo ne.
Myslím, že je pryč.
Kam jdete? Vraťte se! Lehněte se!
To je šílené. Je tam magor s pistolí.
Pitomci.
Lehněte si!
Šel na schodiště.
- Sleduje byt z chodby. - K zemi.
Stejně potřebuju něco sníst.
- Zbláznila jste se? - Jak můžeš myslet na jídlo?
Mám hlad. Ty bys taky měla jíst. Mysli na dítě.
- Zůstaň ležet! - A co asi dělám?
- Podívám se do ledničky. - Nemůžeš jíst jejich jídlo.
- Proč ne? - Lednice bude asi prázdná.
Nemůžeš se chovat jako normální člověk?
Co jsem zas udělala?
Víš moc dobře, co myslím.
V kuchyni musí být něco k jídlu.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak to jde? - Nevím.
Ro to dítě nechce.
- Ona to řekla? - Žádný z bytů jí není dost dobrý.
Moc velký, moc malý, moc drahý, moc vysoko.
Já nevím. Nechápu, proč s námi nechce žít.
- Bolí vás záda? - Možná trochu.
Tak jo.
Tady?
Vyrazím ven poptat se, jestli Ro někdo neviděl.
Najdeme ji.
Julie, neměla jste při prohlídce dojem, že se Ro chová nějak divně?
Nebo že se před vámi snaží něco utajit?
Co tím myslíte? Co víte?
O čem?
Julie, jestli něco víte, musíte mi to říct.
Je to nesmírně důležité. Rozumíte?
Dobře.
Myslím, že Ro…
Ano?
…že mě podvádí.
Podvádí?
Ano.
Aha. No dobře. To je hrozné.
Zahýbání je vážná věc.
Máte tušení, kde by mohla být?
- Neviděly jste tuto ženu? - Ne.
Jste si jistý?
Neviděla jste tuto ženu?
Ne? Dobře. Díky.
Ne, je mi líto.
- Ne, neviděla. - Dobře, děkuji.
Rogere!
Zvoní ti mobil!
Rogere!
Nevím, kdo volá.
- Roger Bergvall. - To jsem já.
- Ro. - Dobrý den.
Všechno jde do háje. Musím s vámi mluvit.
Hned tam budu.
Už jsem na cestě.
Kdo to byl?
Rogere?
Kam jdeš?
Rogere!
Promluvme si o ostatních rukojmích.
Jaký jste z nich měla dojem?
Jak vám připadali?
S Annou-Lenou se moc hezky povídalo.
Byla mi sympatická. Estelle byla trochu zmatená.
Taková roztržitá… ale milá. Nebylo na ní nic divného.
Se Zarah bylo těžké se sblížit, ale také byla celkem milá.
Lennart, ten v kostýmu králíčka…
- Ano? - S ním jsem nemluvila.
K němu nemám nic.
A co ti ostatní?
Kteří?
No, byl tam…
- Byl tam… - Aha, Roger.
Na něj jsem zapomněla. Byl to blbec.
Bylo ho všude plno. Prostě blbec.
- Dobře. - Nechápu, proč s ním Anna-Lena je.
Ale byl tam ještě někdo, ne?
Ne, to jsou všichni, koho si pamatuju.
Jé.
Pomočila jste se?
- Ne, nepomočila. - Aha. Cecilia tu asi není.
To dítě… Placenta… Ta… ta voda?
- Praskla mi voda, ano. - Dobře, dobře. Neboje.
- Ale ne. - Pozor, ať neuklouznete.
- Opatrně. - Dobře.
- Zdravím. - Ahoj.
Nejsem připravená být máma.
Chápu.
Proto jste odešla?
Ano.
Nebudete už s manželkou ležet na zemi?
Ne, je tu nějaké jídlo?
- Limetky. - Jen limetky?
Jaký blbec tady žije? Byt je plný věcí,
ale lednice je prázdná.
Co je to?
Jídlo.
- Dobré? - Ne.
Když jsem poznala Ro, s někým jsem chodila.
Ano?
Byla to dobrodružná povaha, pořád hledala nové zážitky.
Bungee jumping a horolezectví.
Prostě všechno.
Nakonec jsem si řekla: „Já snad nejsem dost vzrušující?“
„Nemůžeme se spolu jen tak nudit?“
Roger je stejný.
- Co? - Ale ne.
Nemyslím bungee jumping, ale on je…
Musí mít vždycky nějaký projekt.
- Nemůžeme jít jen tak do kina. - Jaký projekt?
Pořád jezdíme do Ikea, abychom koupili třeba prodlužovačku.
Jak vzrušující.
Myslela jsem, že je snadnější žít s někým…
stejného pohlaví.
Ano.
- Nezamilujete se do konkrétního pohlaví. - Ne, zamilujete se do pitomce.
Proč je Ro takový pitomec?
Já nevím. Všechno bylo tak skvělé.
Dřív jsem byla hodně úzkostlivá.
Ale s ní se cítím v bezpečí.
Tedy do doby, než jsem otěhotněla. Pak…
dost ochladla.
Bude ze mě svobodná matka.
Ale to nevadí.
Kolik zbývá vaší…
Mojí ženě?
- Kdy má porodit? - Každým dnem.
Páni.
Tenhle byt asi nechci.
Nemůžete se rozhodnout?
Ne, normálně váhavá nejsem,
ale nechci dělat tak velké rozhodnutí,
než se poradím s tátou.
A kdy se přijde podívat?
Nepřijde
Ne?
Má demenci.
Aha.
Polovinu času mě ani nepoznává.
A ve zbytku času mi přijde, že předstírá, že mě poznává,
aby mě nezarmoutil.
Ale byl to ten nejlepší táta na světě.
Jistě.
Tenhle byt je naprosto v pořádku.
- Říkal jste, že všude je plíseň. - Žádná tu není.
Jen drobné závady, co se snadno opraví.
Ani drobnosti neumím spravit, takže je to jedno.
Ukážu vám to. Je to snadné.
Ukážete mi, jak dělat drobné opravy?
Jo, proč ne?
Tak dobře.
Naučím vás to. Tyhle věci mi opravdu jdou.
- Nejprve to musím vidět. - Uvidíte, nebojte.
Promiňte, neviděla jste tuto ženu?
- Ne, bohužel. - Tak jo. Díky.
- Ano? - Ahoj. Našel jsi Ro?
Ne, pořád hledám.
- Co Julia? - Začíná rodit.
- Praskla jí voda. - Jak časté má kontrakce?
- Jak často máte kontrakce? - Nechte mě!
- Jak často máte kontrakce? - Já nevím. Děsně to bolí!
- Slyšíš? - Musí do nemocnice.
Co mám dělat? Mám zavolat sanitku, nebo co?
Odvez ji autem do nemocnice a uvidíme se tam.
- Musíme jít! - Jen si vezmu kabát.
Kašlete na kabát!
- Ahoj. - Zdravím.
- Neviděla jsi tuhle ženu? - Ne. Lou?
Milou, neviděla jsi ji?
To je ta vražedkyně?
- Vražedkyně? - Tedy lupička. Však víte, co myslím.
Ne, jen ji musíme najít.
- Co provedla? - Její žena brzy porodí.
Aha. Podívejte se do pizzerie.
Jak se z člověka stane dobrý rodič?
Děti nejsou tak křehké, jak si myslíte.
- Ne? - Ne, nejsou.
Vím to, protože jsem se o ně staral, když byly malé.
- Opravdu? - Ano.
Já vím. Jsem dinosaurus.
Spíš jsem myslela, že tehdy to nebylo zrovna běžné.
Ano, muži nezůstávali doma tak často, ale já ano.
Anna-Lena si myslí, že to byla oběť, ale nebyla.
Užil jsem si každou vteřinu.
Nemáte vnoučata?
Jeden si myslí, že svět je přelidněný a druhý se chce soustředit na kariéru,
takže vnoučata nemám.
Proto tedy obchodujete s nemovitostmi?
Snažím se být milý
a vy mě nařknete, že můj život je prázdný?
Můj život není prázdný.
- Takhle mi to vyhovuje. - Promiňte, tak jsem to nemyslela.
Co to sakra říkám? Nesmysly.
Je po všem. S Annou-Lenou, i s těmi byty…
Kdo si sakra najme králíčka v úchylném postroji
za zády partnera? Kdo?
- Pěkně divný. - Úplně.
Musí vás moc milovat. Vždyť to udělala vlastně pro vás.
Ne, ona mi nevěří. Tak to je.
Nemyslí si, že umím usmlouvat cenu bytu, aniž bych si najal zvrhlíka.
Myslíte, že to udělala, protože vám nevěří?
- O to tady jde? - Ano.
A vy se tím zabýváte kvůli sobě nebo jí?
Dělám to kvůli nám. Je to důležité pro oba.
Je to náš společný projekt. Je to i její dítě.
Vy tomu vážně věříte?
Ro!
Tenhle den je čím dál tím lepší.
Ro…
Musíte jít se mnou.
Nemůžete sem jen tak bezdůvodně…
- O čem to mluvíte? - Má právo na právníka.
Bude z ní máma. Hned teď.
- Co to tu říkáte? - Julii praskla voda.
Zvládneme to. Půjdu s vámi. Jedeme.
Platím, prosím. Rychle!
Krásně dýcháte, Julie. Vedete si skvěle.
- Jak to jde? - Je vevnitř.
Myslel jsem, že mi porodí v autě. Zpanikařil jsem.
Ro, podívejte se na mě.
Co myslíte, že nezvládnete?
Myslíte si, že je nemožné být dobrým rodičem
ve srovnání s vaším tátou? Rozumím.
Mám takový seznam pro nové rodiče. Chcete ho znát?
Dáte tomu dítěti lásku?
Ano.
Dobře. První bod splněn.
Ten byl nejdůležitější.
Tak dál. Bude s vámi v bezpečí?
- Nevím, jestli to zvládnu. - Samozřejmě, že ano.
Když bude nemocné, vezmete ho do náručí
a utěšíte ho. To zvládnete, ne?
- Jo. - Vidíte. Skvěle.
Zbývá poslední bod.
Budete mu číst pohádky a zpívat
a říkat, že zítra bude všechno zase lepší?
- Jo. - Výborně. A je to!
Všechny body jste splnila.
Gratuluji. Pro to dítě budete výhra.
Budete skvělá máma.
- Všechno bude fajn. - Julia si to možná nemyslí.
To bylo jediné, co celou cestu sem opakovala.
„Kde je Ro? To dítě se nesmí narodit bez ní.“
Pořád mluvila o vás.
Já vám to říkal.
Vy to zvládnete. Běžte dovnitř za ní. Všechno bude v pořádku.
Dobře.
Skvěle.
Buďte silná.
- Vedete si dobře, Julie. - Jo.
Připravíme vás na epidurál.
Zavolám anesteziologa.
- Vy jste Ro? - Jo.
Pojďte dál.
Ahoj.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Promiň, Julie.
Julie. Moc tě miluju.
Hrozně moc.
Budeš skvělá máma a já se budu snažit ze všech sil být taky.
Postarám se o to dítě, jak nejlépe budu umět.
Budu zpívat dětské říkanky, číst pohádky,
budu… Spolu to zvládneme.
- Budu se opravdu starat. - Ro!
Co?
Mám tě moc ráda.
Ale když nezmlkneš, tak tě praštím.
- Promiň, můžu odejít, jestli chceš. - Ne, drž mě za ruku!
- Zůstanete tady? - Určitě. Ano.
- Nashle. - Nashle.
Opravdu jsem se klepal. Úplně jsem zpanikařil.
Jo, není to snadná věc.
Rogere?
- Kde jsi byl? - V nemocnici s Ro a Julií.
Narodil se jim chlapec.
Aha.
Měli bychom poslat květiny.
Chci se tě na něco zeptat.
Hlavně mi ale nelži.
Baví tě rekonstruovat byty?
Samozřejmě, že no. Děláme to spole…
Přestaň mi lhát. Tohle jsme teď my?
Dva lidé, co si lžou?
Ne. Renovovat byty mě nebaví.
Dobře.
Kdyby to bylo na tobě, jezdila bys do Ikea?
Ne.
Aha.
- Proč jsi mi to neřekla? - Ty jsi v Ikea šťastný.
- A já tě ráda činím šťastným. - Co dělá radost tobě?
Nevím, ale je to jedno.
Jak jsem mohl být tak sobecký?
Můžu ti alespoň jednou udělat radost?
Možná kino, ale to není důležité, Rogere.
Přines noviny a podíváme se, co hrajou.
- Teď? - Jasně.
Stihneme promítání v devět, jestli chceš.
- A ty? - Ano.
- Pozor na nos. - Promiň.
Můžeme jí i na romantický film, jestli chceš.
- Ale ne. - Ale jo, klidně můžeme.
Tati.
Mám to.
Nikdo při výslechu nezmínil realitní agentku.
Oredssonovou?
Nikdo o ní vůbec nemluvil.
Všichni zmínili těch sedm lidí a lupiče.
Ale byt opustilo osm lidí.
- Jistěže je to ona. - Proč?
Má motiv. Peníze.
Realitka už šest měsíců nic neprodala.
Vzpomínám si, že její osobní finance byly v troskách.
Je to lupička a utekla mezi rukojmími.
Páni, vypadá to vážně.
- Dobrý Bože. - Jo.
Překlad titulků: Lucie Mandziuková