EN NETFLIX-SERIE
Zarah, du sagde, du forlod banken et par minutter før, røveren ankom.
-Er det sandt? -Ja.
-Jeg gik ud ad bagdøren. -Hvorfor gjorde du det?
Det gør jeg tit, når jeg skal den vej.
Så du og røveren forlod den samme bank og kom ind i den samme lejlighed?
-Kun få minutter efter hinanden. -Ja. Og?
Det er bare et pudsigt sammentræf.
Hvorfor kan du ikke ordinere mere?
Zarah, flere sovepiller hjælper ikke. Den eneste måde at komme af med din angst
er at gå i terapi eller sige op på arbejdet.
Hvis det nu er der, du får de panikanfald.
Så må jeg skifte læge.
Tak. Farvel.
Skift livsstil…
JÄRNGATAN 1, ÅBENT HUS 10.12, 12-14
Åh gud.
VOKSET OP PÅ JÂRNGATAN 1
Järngatan 1.
Nej!
FOLK MED ANGST
Hej.
Er du alene?
Ja, nemlig.
Det er en stor lejlighed til én person.
Hej, er du ejendomsmægleren?
-Ligner jeg sådan en? -Du bør bruge skoovertræk til åbent hus.
-Jeg må ud. -Sikket hurtigt kig.
Jeg må ud.
Kendte du nogen af de andre gidsler?
Hvad? Nej, bestemt ikke. Og det har jeg allerede svaret på.
Hvorfor var du til åbent hus?
-Er det dit nye, kloge spørgsmål? -Bare svar på spørgsmålet.
Hvad laver man til åbent hus?
-Det ved jeg ikke. Jeg spurgte dig. -Gør du ikke? Man ser på lejligheder.
-Som en mulig køber. -Ved du hvad?
Jeg fornemmer, at du ikke fortæller mig hele sandheden.
Du lyder, som om du beskytter røveren.
Du har ikke engang givet en ordentlig beskrivelse af røveren.
Jeg svarede på alt.
-Han havde sort tøj og røverhue på. -Det har du allerede sagt.
-Hvad kan jeg ellers sige? -Kroppen. Du må da have et indtryk.
Det er hovedkontoret. Jeg er nødt til at svare.
-Godt. Jeg tror, vi er færdige. -Stemmen. Hørte du en dialekt?
Jeg hørte ham ikke tale. Det ved jeg ikke.
Kan du lige vente et øjeblik? Tak.
Det er, hvad jeg kan huske. Jeg skal tage den.
-Det er Zarah. -Mange tak for nu.
Tak, fordi du ventede.
-De er gået nu. -Tak.
Hvad fanden? Læg dig ned.
-Hej. -Her er optaget.
Jeg kan ikke få hovedet af. Det sidder fast.
Jeg ville se, om der var en saks herude.
-Nej! -Lynlåsen sidder fast.
Træk…
-Hvor svært kan det være? -Du må hjælpe mig.
Tusind tak.
Vi må prøve på en anden måde.
-Hvordan går det? -Jeg leder.
-Hvem er Zarah? -Hvad?
Der står "Zarah" på brevet.
-Vend dig om. -Okay.
Jeg kan ikke få vejret. Jeg føler mig som en kogt kanin.
Riv lortet af.
-Sådan. -Mange tak.
Hvorfor gjorde du det?
Det var bare…
Håndcreme.
Det er godt til det meste.
-Håndcreme? -Ja.
-Det vil jeg huske. Tak. -Ja ja.
-Sikken situation vi endte i. -Ja, det er vildt.
-Er du ejendomsmægler? -Nej, jeg er ej.
Du virker ikke ligefrem som en spekulant.
Er du blikkenslager? Du har nemlig en blikkenslagers aura.
Udskifter I rørene?
Nu vil jeg være alene, ikke?
-Håndcreme. -Ja, håndcreme.
-Tak. -Værsgo.
Hej.
Jeg gik herud for at være alene.
-Er du døv? -Jeg vil ikke være derinde.
Jeg er bange for, at Roger slår mig igen.
-Hey? -Ja?
Jeg er faktisk skuespiller.
Ikke performancekunstner. Det er en nebengesjæft.
Jeg ville kalde dig åbent hus-ødelægger.
Det er ikke, hvad jeg vil, men det er svært for folk, der arbejder med kunst.
Er det ikke svært for dem, der sælger lejligheder?
Har du ondt af lejlighedssælgere?
Der er folk som dig med en "nebengesjæft", eller hvad det var,
der manipulerer det økonomiske system.
Boligpriserne er jo skide sindssyge.
Jeg ville sige, at jeg normaliserer det lidt.
Den normaliserende, liderlige musketer?
That's me.
Okay.
-Men hør her. -Altså…
En lejlighed er den største investering, folk gør.
Så de vil have den bedste pris.
Vil sælgeren ikke det?
-Jo… -Ja, netop.
Åh gud.
-Hvad laver Zarah? -Hvad?
-Hvad arbejder Zarah med? -Helt ærligt! Jeg arbejder i en bank.
Jeg er bankdirektør.
Hvad?
Shh. Hvad?
Så er det da dig, der manipulerer det økonomiske system.
-Skal jeg fortælle hvordan? -Ja.
Bankerne låner penge ud, og folk får gæld.
De har ikke råd til at betale husleje, afdrag.
-Bankerne tjener på det. -Det er let at give os skylden.
-Det er bankernes skyld. -Jeg tvinger ingen til at låne penge.
Under finanskrisen overtog bankerne alle lejlighederne,
da folk ikke kunne betale de høje renter.
De mistede alt. Deres hjem og job. Og så gik det ad helvede til.
Er det min skyld, mener du?
Siger du, det er min skyld, at folks liv går ad helvede til?
Det er da ikke låntagernes skyld.
Ja, det er min skyld. Min forbandede skyld.
Du aner ikke, hvad fanden du taler om.
Fandens.
En Julia ringede for at få en tid.
-Julia? -Hun sagde, hun kendte dig.
Julia og Ro. De er et par. De vil mødes og tale om et lån.
Nej, det går slet ikke. Sig, jeg ikke har tid.
145.
Ja. Hej.
Det drejer sig om en udbetaling.
Vi opkræver 50 kr. for at udbetale penge.
-Undskyld? -Vi opkræver 50 kr. for en udbetaling.
Hvad fanden? Så mister jeg jo 50 kr.
-Skal jeg overføre dem til din konto? -Hvad ville du ellers gøre?
-Må jeg se dit id? -Ja da.
Åh nej. Du tog det for sent. Det bliver 50 kr. i forsinkelsesgebyr.
-Hundrede. -Skal jeg udbetale pengene?
Du kunne i det mindste vinke tilbage.
Jeg har betalt dit firma 50 kroner.
Det kan man vel få et vink for.
-Hader du ikke banker? -Jeg var nødt til det.
-Skulle du låne penge? -Det har jeg altid brug for.
Jeg er en fattig kulturarbejder, men jeg får vel ingen af dig.
Hov. Værsgo at tage plads så.
Jeg ville undskylde.
Det, jeg sagde om bankerne, skulle ikke være et personligt angreb.
Det var intet imod dig.
Okay. Det, jeg sagde, derimod…
Det var mod dig personligt. Jeg mente det virkelig.
Du har mange teorier om markedet og manipulation…
Det er bare fjollet.
-Det, du tror på, er noget vrøvl. -Og hvad tror du på?
Kærlighed.
Godt.
Ingen kan tage til åbent hus hundredvis af gange
uden at indse, at der er mere kærlighed i verden end had.
Hvad baserer du på det?
Alle de lejligheder, der ikke er til salg.
De fleste vil faktisk fortsætte med at bo sammen.
Skal vi nappe en pizza?
Nej, jeg vil have sushi.
Sushi…
Kattemad.
Det er skadeligt.
Nej, det er sgu da medicin sammenlignet med et halvt kilo dej og…
-Jeg vidste det. -Hvad nu?
Nå.
Hej.
Der kan man se. Her er I sammen.
-Ja, her er vi. -Ja.
-Gør det noget? -Ja.
Det gør noget at lyve til et politiforhør,
som du åbenbart har gjort, Zarah.
Du sagde, du ikke kendte gidslerne.
Det er faktisk en date.
Vi har ikke set hinanden siden gidseldramaet.
Jeg har inviteret Zarah til frokost.
Er det en forbrydelse?
Så I er på date. Er det rigtigt, Zarah?
Du har en meget pågående stil her.
Jeg gør bare mit arbejde.
Man kan ikke give arbejdet skylden konstant.
Vel, Zarah?
Og det siger du?
Hvad skal jeg ellers give skylden? Når jeg bare gør mit arbejde.
Man kan vælge sin profession, ikke bare give det skylden.
Eller er det nedarvet ved succession?
-Succession? -Er du en tronfølgebetjent?
Har du arvet dit job efter Far Betjent derude?
Morsomt. Fint.
-Han var her også i formiddags. -Hvad?
Han forhørte mig og stillede mange spørgsmål.
Nå. Hvad sagde du så?
Jeg skal have luft.
Jeg er nødt til at åbne et vindue.
-Ned. -Gør, som Roger siger. Læg dig ned.
Jeg skal ud.
Jeg skal ud!
For fanden! Læg jer ned!
Skyd ikke, vi ligger ned!
Hvad fanden laver du? Du dræbte næsten min kone.
Der skete vist ikke noget.
Undskyld, men hvad vil du os egentlig?
Vi vil ud herfra.
Det er Jim Johansson. Er alle uskadte?
Jeg vil vide, om alle er uskadte.
Giv os et tegn, hvis det er tilfældet.
Undskyld.
Du bliver her.
Medmindre du vil dræbe mig nu, vil jeg ud.
Hvorfor holder du os fanget her? Sig, hvad du vil have.
Nej!
Alle ligger ned! Ned!
Nu ligger vi ned.
Vi ligger ned. Alt er fint.
Alle ligger ned.
Rolig!
Fandens.
Hallo?
Er alt i orden?
Hvad fanden er det her?
Har man gidsler, stiller man krav.
Han har ikke stillet krav. Han er en skide amatør-gidseltager.
Jeg er enig, Roger.
Hvis vi bedømmer hans indsats på nettet senere, så er jeg
ret negativ, kan jeg love jer for. Jeg giver ham en smiley med lige mund.
En stor tommelfinger ned for hele situationen.
Hold så kæft, din skide kanin!
Hold kæft!
Jeg giver frokost, men jeg vil vælge samtaleemner.
-Ja. -Vi kunne have en dybere samtale.
Jeg stiller nogle akavede spørgsmål.
-Fint, så længe du betaler. -Ja.
Må jeg låne af dig?
Nogle gange må man gå imod sit indre kompas som en del af jobbet.
Du ved, du taler om dig selv, ikke?
En mand begik selvmord, efter jeg nægtede ham et banklån.
Hvad?
Under finanskrisen kom han til mig.
Siden da har jeg været besat af at finde ud af alt om ham.
Jeg ville vide, hvor han voksede op, hvem han var…
Jeg har en notesbog, hvor jeg har skrevet det, jeg har fundet ud af.
Så så jeg annoncen i avisen om,
at der var åbent hus og jeg så, at det var den samme adresse,
som han voksede op på, så jeg gik derhen.
Jeg så et billede på skrivebordet i hans børneværelse.
Det var af ham.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg fortæller det.
Jeg har aldrig fortalt det til nogen.
Er jeg den første, du siger det til?
En liderlig kanin.
Hvordan føles det?
Det føles uventet godt.
Det gør det faktisk.
Hør, Zarah.
Uanset hvad der er sket før, må man prøve at komme videre.
Man må gøre det bedre. Gøre det rigtige.
Du får det til at lyde let. Det er det ikke.
Hvem siger, det skal være let?
Hej, vil du arrangere et møde med Julia i morgen?
Hende, der kontaktede mig før.
Bed hende om at tage Ro med.
-Vidste du det? -Nej, men det er tydeligt.
-Hej. -Hej.
-Jill. -Hej.
Hvor er det dejligt at se dig.
-Har du set her? -Hej, søs.
-Hvor længe har du været her? -Ikke så længe. Det er fint.
Du må være… Er det dine ting?
Gå ind. Lad os ikke stå her og fryse.
Hov. Fandens.
Har du været i seng med Cecilia?
-Nej, det har jeg ikke. -Hvorfor det? Hun er køn.
-Vi er kolleger. -Man kan være mere end det.
-Jeg synes, at… -Hør, Jill.
Vi troede, du ville komme til nytår.
Det ved jeg. Det blev ikke til noget.
Nej.
Hvorfor det? Skete der noget?
Nej, jeg skyldte en ven penge og måtte betale dem tilbage.
Jeg ville have mistet min lejlighed, så det var en nødsituation.
Jeg burde have ringet, men min telefon løb tør.
Ja.
Ved du, hvad jeg tænkte? Hvorfor flytter du ikke hjem?
Hvad laver du deroppe? Det er meningsløst, at du er der.
-Men far, hvad skal jeg lave her? -Bo hos os.
Det ved jeg ikke. Er I sikre på, I vil have det?
Skal vi så dele værelse?
-Vi smider tingene ud fra kontoret. -Men det er da et kontor.
-At finde et job ville ikke være… -Hvilket job kan hun få her?
-Hvad? Jeg kan da få et job. -De fleste job kræver en uddannelse.
-Det er ikke så skide let. -Tak.
Lad os ikke ødelægge stemningen.
Lad os skåle for, at vi endelig er sammen.
-Og for mor. -Ja.
Skål.
Jack sagde lige, at han ligger i med Cissi på arbejdet.
-Ja. -Hold nu op.
Glem nu Cissi. Hvad er der til middag?
-Ristet mandelkylling. -Det sædvanlige altså.
Hej, kommer du alene? Hvor er Ro?
Hun har været væk hele natten, og hun vidste, vi skulle mødes her i dag.
Jeg har ringet, og hun svarer ikke.
Nå, men…
Lad os gå ind.
Det er lejligheden ved siden af den, vi så.
Den er også til salg og meget billigere.
Vi har ikke så meget i opsparing, men vi bruger det hele på indskuddet.
Nej, det skal I ikke gøre. Man skal altid have en buffer.
Det er så vigtigt.
Ja, men så er det jo ikke nok.
Vent lidt.
Jeg vil give jer en rente på 1,8 %.
Og I begynder først at betale lånet af efter et år.
Du skal vel ikke arbejde, mens du har barselsorlov?
Hvordan lyder det?
Er du sikker?
Ja, jeg ordner det nu, og jeg er jeres garant.
-Kan du gøre det? -Nej, det kan jeg ikke.
Men jeg har sagt op i dag, så underskriv det, før jeg fortryder det.
Ro skal også skrive under.
Ja.
Tag dokumenterne med, så kan hun underskrive senere.
Jeg har sagt op.
Fint. Hvordan er det at være eksbankdirektør?
Storartet. Det er så dejligt.
Men…
-Hvad? -Det er det her brev.
-Jeg har ikke åbnet det endnu. -Jamen, Zarah…
-Jeg kan ikke. -Hør nu her.
Enten åbner du det og får en afslutning, ellers glemmer du det og kommer videre.
Man kan ikke undlade at åbne det og samtidig grave dybere i,
hvem den mand var og tage til åbent hus i hans barndomshjem.
-Jeg ved det, men… -Ellers kommer du aldrig videre.
Og der er en ting til, du faktisk er nødt til.
Nå, hvad er det?
Se mig igen. Snart.
-Det er faktisk et krav. -Gerne.
Du kan komme nu, hvis du vil.
Jeg er på arbejde, men jeg vil gerne komme over bagefter.
-Hejsa. -Godmorgen.
Morgenmaden er klar. Vil du vække Jill?
Ja da.
Søs, du skal stå op.
Jill? Far har lavet morgenmad.
Jeg vender æggene.
Vil du have det?
Jill vil måske have hendes kogt.
Jill?
Hun er rejst.
-Det kan hun da ikke have gjort. -Hun er her ikke.
-Hun må være gået en morgentur. -Hold op.
-Hvor er din pung? -I min jakke.
Hun har taget den. Den er væk. Fandens! Jeg vidste det.
iPad'en lå her. Den er også væk.
Vi må ringe og spærre kortene.
Det har jeg altid sagt, far. Vi kan sgu ikke stole på hende.
Vi anmelder hende for tyveri.
Tror du, jeg vil anmelde min egen datter?
Så gør jeg det.
Så siger jeg, at jeg gav hende de ting.
Altså du… Ja.
Sådan er det…
Det er…
Undskyld, at jeg forstyrrer.
Jack? Julia vil tale med dig.
Er der sket noget? Handler det om røveriet?
Det er Ro. Hun er forsvundet.
-Hun kom heller ikke hjem i går aftes. -Nå da.
Vil du hjælpe mig?
Tekster af: Pernille G. Levine