EN NETFLIXSERIE
Zarah, du har sagt att du lämnade banken bara några minuter innan rånaren kom in.
-Visst var det så? -Ja.
-Jag gick ut bakvägen. -Varför gick du ut bakvägen?
Jag gör det ibland när jag ska åt det hållet.
Du och rånaren har alltså lämnat samma bankkontor och gått in i samma lägenhet.
-Med bara några minuters mellanrum. -Ja. Och?
Det är en lite konstig slump.
Kan du inte bara skriva ut nya?
[läkare] Fler sömntabletter hjälper inte. Det enda sättet att bli av med din ångest
är att du börjar gå i terapi eller slutar jobba med det du gör.
Om det nu är där du får de här ångestattackerna.
Vet du, då får jag byta läkare. Tack. Hej.
Byt liv istället.
Herregud.
Järngatan 1.
Nej!
Hej.
Kommer du ensam?
Ja, precis.
Det är en stor våning för en ensam person.
[andas upprört]
[flämtar till]
Hej! Är det du som är mäklaren?
-Ser jag ut som det, eller? -Man måste ha skoskydd på visningar.
[Zarah snyftar och hyperventilerar] Jag måste ut.
-[mäklaren] Det var en snabb titt. -Jag måste ut.
Kände du nån av de andra i gisslan?
Va? Nej, verkligen inte. Och det har jag redan svarat på en gång.
Vad gjorde du där på visningen överhuvudtaget?
-Är det här din nya klipska fråga? -Du kan bara svara, det är inte svårt.
Ja, vad gör man egentligen på en lägenhetsvisning?
-Jag vet inte, det var jag som frågade. -Vet du inte? Man tittar på lägenheter.
-För att eventuellt köpa. -Vet du vad?
Jag får nästan känslan av att du faktiskt inte berättar hela sanningen.
Det känns som att du skyddar rånaren.
Du har inte ens kunnat ge en ordentlig beskrivning av rånaren.
Jag har svarat på varenda fråga.
-Han hade svarta kläder och rånarluva. -Det har du redan sagt.
-Vad mer ska jag säga? -Kroppen. Nåt intryck måste du ju ha.
Oj, det är huvudkontoret. Jag måste verkligen ta det här.
-Bra. Jag tror att vi är klara. -Rösten. Hörde du nån dialekt?
Jag hörde inte honom prata. Jag vet inte.
Kan du bara vänta en sekund? Tack.
Jag har sagt allt jag minns. Jag måste ta det här.
-Ja, det är Zarah. -Tack så mycket för oss.
Tack för att du väntade.
[telefon ringer]
-De har gått nu. -Tack.
[viskar] Vad fan, lägg dig ner.
-Hej. -Det är upptaget.
Jag får inte av mig huvudet. Det har fastnat.
Jag tänkte kolla om det finns nån sax här.
-Nej! -Dragkedjan har hackat sig på nåt vänster.
Dra…
-Hur svårt kan det vara? -Du får hjälpa mig.
[suckar] Tack, snälla.
[Zarah] Jag får prova ett annat sätt.
-Hur går det? -Jag letar.
-Vem är Zarah? -Va?
Det står "Zarah" på brevet där.
-Vänd dig om. -Okej.
Jag får ingen luft. Jag känner mig som en kokt kanin här inne.
Klipp av skiten bara.
-Så. -Tack, snälla du.
Jesus. Hur fan gjorde du det där?
Nej, jag bara…
Handkräm.
Det är bra till det mesta.
-Handkräm? -Handkräm, ja.
-Jag lägger det på minnet. Tack, snälla. -Ja då.
-Vilken jävla situation vi har hamnat i. -Ja, precis. Det är sjukt.
-Är du mäklare, eller? -Nej, jag är inte mäklare. Nej.
Du känns inte som en spekulant, direkt.
Är du rörmokare? Du har en tydlig rörmokaraura, nämligen.
[skrattar förstulet] Är det stambyte på gång?
Nu vill jag vara ifred, är du snäll. Kan du…?
-Handkräm. -Handkräm, ja.
-Tack. -Visst.
[dörren gnisslar högt]
[fotsteg]
Hej, hej.
Jag gick in hit för att vara ifred.
-Hörde du inte? -Jag vill inte vara kvar där ute.
Jag är lite rädd att Roger ska sopa till mig igen.
-Du? -Ja.
Jag är skådespelare egentligen.
Inte performancekonstnär. Det är mer ett extraknäck.
Jag skulle nog kalla dig för visningsförstörare.
Det är ingenting jag vill göra egentligen, men det är tuffa tider för kulturarbetare.
Är det inte tuffa tider för lägenhetsförsäljare, eller?
Tycker du synd om lägenhetsförsäljarna?
Jag menar att det är folk som du med ditt "extraknäck", eller vad det är,
som manipulerar hela ekonomiska systemet.
Bostadspriserna är ju helt jävla sjuka.
Jag skulle säga att jag är där och normaliserar det lite.
Den normaliserande, kåta musketören?
[Zarah skrattar till]
That's me.
Okej.
-Men lyssna här. -Alltså…
En lägenhet är den största investeringen folk gör.
Då vill de ha det bästa priset.
Och det vill inte säljaren, eller?
-Tja… -Ja. Jo, precis.
Gud…
-Vad gör Zarah, då? -Va?
-Vad jobbar Zarah med? -Men snälla… Jag jobbar på bank.
Jag är chef på en bank.
Vad?
Shh. Vad?
Då är det väl du om nån som manipulerar det ekonomiska systemet?
-Ska jag berätta hur? -Ja.
Bankerna lånar ut pengar, och folk skuldsätter sig.
De har inte råd att betala hyra, amorteringar, ränta och vad fan.
-Bankerna går bara med vinst. -Det är lätt att skylla på bankerna.
-Det är bankernas fel. -Jag tvingar ingen att låna.
När finanskrisen kom tog bankerna tillbaka alla lägenheter
för folk hade inte råd med de skyhöga räntorna.
De blev av med allt: lägenhet, jobb. Och så gick det åt helvete.
Är det mitt fel, menar du?
Menar du att det är mitt fel att folks liv går åt helvete?
Ja, det är ju inte låntagarnas fel i alla fall.
Ja, det är mitt fel. Mitt jävla fel.
Du har ingen jävla aning om vad du pratar om.
Fan.
En Julia ringde och ville boka in en tid.
-Julia? -Hon sa att hon kände dig.
Julia och Ro. De är ett par. De vill träffas och prata om lån till lägenhet?
Nej, det går absolut inte. Säg att jag inte har tid.
[kvinna] Hundrafyrtiofem.
-Yes. Hej. -Hej.
Det gällde en utbetalning.
Vi tar en avgift på 50 kronor för att betala ut.
-Förlåt? -Vi tar 50 kr för en utbetalning.
Vad fan? Då går jag ju 50 spänn back.
-Ska jag föra över pengarna till kontot? -Ja, vad ska du annars göra?
-Har du din legitimation? -Inga problem.
Nej, du tog kortet för sent. Det blir en förseningsavgift på 50 kr.
-Hundra. -Ska jag betala ut pengarna?
Du kan väl vinka tillbaka åtminstone.
Jag har betalat 50 spänn till ditt företag.
Det kan väl generera en vink i alla fall?
-Jag trodde att du hatade banker. -Jag var tvungen.
-Behöver du låna pengar? -Jag behöver alltid låna pengar.
Jag är en fattig kulturarbetare, men jag lär ju inte få några av dig.
Oj. Varsågod och sitt, då.
Jag ber om ursäkt.
Det om bankerna var inte meningen att det skulle bli ett personligt påhopp.
Det var inte mot dig.
Okej. Det jag sa däremot…
Det var riktat mot dig rent personligt. Jag menade verkligen det.
Du har en massa teorier om marknaden och om manipulering och…
Det är bara löjligt.
-Det du tror på är dynga. -Och vad tror du på, Lennart?
Kärlek.
Okej.
Ingen kan gå på hundratals lägenhetsvisningar,
utan att förstå att det finns mer kärlek i världen än tvärtom.
Vad baserar du det på?
Alla lägenheter som inte är till salu.
De flesta människor vill faktiskt bo ihop.
[Jim] Ska vi klämma av en pizza?
Nej, jag vill ha sushi.
Sushi…
Kattmat.
Det är direkt skadligt.
Det är för fan medicin jämfört med ett halvt kilo deg, och…
-Jag visste det, vet du. -Vad är det nu då?
Jaha.
Hej.
Jaha, där ser man. Här är ni tillsammans.
-Ja, här är vi. -Ja.
-Är det ett problem? -Ja.
Det är lite av ett problem, skulle jag säga, när man ljuger i polisförhör,
som du uppenbarligen har gjort, Zarah.
Du sa ju att du inte kände nån annan i gisslan.
Ja. Vi är faktiskt på dejt.
Vi har inte setts sen gisslandramat och nu har jag bjudit Zarah på lunch.
Är det brottsligt, eller?
Så ni är på dejt. Är det så, Zarah?
Mm.
Det känns som om du har en väldigt gå-påig stil här nu.
Jaha. Ja, jag gör bara mitt jobb.
Men man kan ju inte skylla på sitt jobb hela tiden.
Eller hur, Zarah?
Ska du säga?
Vad annars ska jag skylla på då? När jag faktiskt bara gör mitt jobb.
Man kan faktiskt välja vilket jobb man har, inte bara skylla på det.
Eller är det nedärvt i nån typ av succession?
-Succession? -Är du en tronföljdspolis?
Har du ärvt yrket av pappa Polis där ute?
Kul. Bra.
-Han var här i förmiddags också. -Va?
Han skulle förhöra mig och ställde en massa frågor.
Jaha. Men vad sa du då?
[andas tungt]
Jag måste få luft. Jag måste öppna ett fönster.
-[Roger] Nej, lägg dig ner. -[Anna-Lena] Gör som Roger säger.
Nej!
[hyperventilerar]
-[Roger] Lägg dig ner! -Jag måste ut härifrån. Jag måste ut…
Jag måste ut!
-[skarpt pistolskott] -[skrämda skrik]
[Roger] Fy fan! Lägg er ner!
[Roger] Skjut inte, vi ligger ner!
Vad fan gör du? Du höll på att döda min fru, för helvete.
Det gick bra, tror jag.
Ursäkta men…
-Vad vill du oss? -Vi vill bara ut härifrån.
Det här är Jim Johansson. Är alla oskadda?
Jag vill veta om alla är oskadda. Kan ni ge oss ett tecken, om så är fallet.
-[Roger] Bra. Vi ligger här. -[Anna-Lena] Vi ligger här.
Om du inte har tänkt döda mig just nu så vill jag ut härifrån!
Varför håller du oss instängda här? Säg vad du vill ha.
Nej!
Alla ligger ner! Ligg ner. Nu ligger vi ner.
Vi ligger ner. Allt är lugnt.
Alla ligger ner. Lugn!
[Roger] Fy fan… Åh, fy fan.
Hallå?
[Lennart] Är allt okej?
Vad fan är det här? Har man gisslan så ställer man ju krav.
Han har inte ställt några krav. Han är en jävla amatörgisslantagare.
Jag håller med, Roger.
Om man får betygsätta hans insats på nätet sen, så kommer jag att vara
ganska så negativ, kan jag säga. Jag kommer att ge en smiley med rak mun.
En stor tumme ner för hela situationen.
Håll din jävla käft, kaninjävel.
[Julia] Håll käften, karl! Tyst.
Jag bjuder på lunch, men då vill jag välja samtalsämnen.
-Jaha, visst. -Jag tänker att vi ska gå lite djupare.
Jag kommer att ställa lite jobbiga frågor och så där.
-Ja, ja. Bara du bjuder. -Yes.
Kan jag låna av dig?
-[Lennart] Då bor jag hellre i en etta. -[Zarah] Ja, men det kostar mer.
[Lennart] Ja, men det behöver det ju inte… Det är alltid jag som går in.
Ibland måste man gå emot sin inre kompass för att det ingår i ens arbetsuppgifter.
Du vet att du pratar om dig själv nu, va?
Det var en man som tog livet av sig, efter att jag nekade honom banklån.
Va?
Det var under finanskrisen han kom till mig.
Sen dess har jag blivit besatt av att
ta reda på allt om honom. Jag ville veta var han växte upp, vem han var…
Jag har ett anteckningsblock där jag har skrivit allt jag har tagit reda på.
Sen såg jag den där annonsen i tidningen
om lägenhetsvisningen, och jag såg att det var samma adress
som han hade växt upp på, så jag gick dit.
Och så såg jag ett foto på skrivbordet i hans barnrum.
Jag såg ett foto av honom.
Förlåt, jag vet inte varför jag berättar det här.
Jag har aldrig sagt det här till nån förut.
Är jag den första du berättar det här för?
En kåt kanin.
Hur känns det?
Det känns oväntat bra ändå. Det gör faktiskt det.
Du. Zarah.
Oavsett vad man har gjort tidigare så måste man försöka att gå vidare.
Man måste försöka göra bättre. Gör om, gör rätt, liksom.
Du får det att låta enkelt. Det är inte så lätt…
Vem har sagt att det ska vara enkelt?
Ja, hej. Kan du boka in ett möte i morgon bitti med Julia?
Ja, hon som hade sökt mig innan.
Säg att hon tar med sig Ro också.
-Visste du, eller? -Nej, men det är ju underbart.
-Hej. -Hej.
-Jill. -Hej.
Åh, vad härligt att se dig.
-Har du sett? -Tjena, syrran.
-Hur länge har du varit här? -Inte så länge. Det är lugnt.
[Jim] Du måste vara… Är det dina grejer?
Gå in, herregud. Vi ska inte stå här och frysa.
Oj. Jävlar.
Jaha. Har du legat med Cecilia än?
-Nej, det har jag inte gjort. -Vadå? Hon är ju söt.
-Vi är kollegor. -Man kan väl bli mer än det.
-Jag tycker att… -Du, Jill.
Vi trodde att du skulle komma till nyår.
Jag vet. Det blev inte riktigt så.
Nej.
Varför då? Hände det nåt, eller?
Nej, jag var skyldig en kompis pengar, och var tvungen att betala tillbaka.
Ja, jag hade ju blivit vräkt annars, så att det var en paniksituation, typ.
Jag skulle verkligen ha ringt, men min mobil laddade ur, så att…
Ja.
Vet du vad jag har tänkt? Varför tar inte du och flyttar hem?
Vad ska du där uppe och göra? Det är ju totalt meningslöst.
-Men pappa, vad ska jag göra här? -Bo här hos oss.
Nej, det vet jag inte. Vill ni verkligen det?
Ska vi dela rum i källaren?
-Vi slänger ut skiten ur kontoret. -Men det är väl ett kontor?
-Att fixa jobb ska inte vara… -Vad ska hon få för jobb här?
-Vadå? Jag kan väl få ett jobb? -De flesta jobb kräver en utbildning.
-Så jävla lätt är det inte. -Tack för den.
Du ska inte dra ner stämningen här nu.
Nu tycker jag att vi ska skåla för att vi äntligen är tillsammans.
-Och för mamma. -Ja.
Skål.
Jack berättade precis att han ligger med Cissi på jobbet.
-[Jill] Ja. -Lägg av.
Släpp Cissi nu. Vad ska vi ha till middag?
-Bränd mandelkyckling. -Som vanligt då.
Som vanligt…
[lågt skratt]
Hej. Kommer du ensam? Var är Ro?
Hon har varit borta hela natten, och hon visste att vi skulle träffas här.
Jag har försökt ringa och hon svarar inte.
Ja, men…
Vi går in.
Det är lägenheten bredvid den vi såg.
Den är också till salu och mycket billigare.
Vi har inte så mycket besparingar men har tänkt lägga allt på insatsen.
Nej, det ska ni absolut inte göra. Man måste alltid ha en buffert.
Det är jätteviktigt.
-Ja, men då räcker det ju inte. -Vänta nu här.
Jag tänkte ge er 1,8 procents ränta.
Och så får ni amorteringsfritt de första tolv månaderna.
För du kommer väl inte att jobba under din mammaledighet?
Hur låter det?
Är det sant?
Ja, jag klubbar igenom det här nu, så går jag i god för er.
-Men kan du göra så? -Nej, det kan jag inte göra.
Men jag har lämnat in min avskedsansökan, så skriv under innan jag ångrar mig.
Sen ska Ro skriva under där också.
Ja…
Du får ta med pappren till henne, så får hon skriva på sen.
Jag har sagt upp mig.
[Lennart] Bra, Zarah. Hur känns det att vara ex-bankchef?
Fint. Det känns jätteskönt.
Men…
-Men? -Det är det här brevet.
-Jag har fortfarande inte öppnat det. -Nämen, Zarah. Du…
-Jag kan inte. -Lyssna här nu.
Antingen öppnar du brevet och får ett avslut,
eller så släpper du det och går vidare.
Du kan inte låta bli att öppna det och samtidigt gräva djupare i
vem den här mannen var och gå på visning i hans gamla barndomslägenhet.
-Jag vet, men… -Annars kommer du aldrig ur det här.
Och jag vet en sak till som du faktiskt måste göra.
Jaha. Vadå?
Träffa mig igen. Snart.
-Det är ett direkt krav faktiskt. -Gärna.
Du kan komma nu direkt om du vill.
Jag är på jobbet nu, men efter det så kommer jag gärna.
-Tjena. -Godmorgon.
-Frukosten är klar. Kan du väcka Jill? -Absolut.
Syrran, dags att gå upp.
Jill? Farsan har gjort frukost.
Jag kör vändstekta här, du.
[Jim] Vill du också ha?
Jill kanske vill ha kokta…
Jill?
Hon har dragit.
-Det kan hon ju inte ha gjort. -Hon är inte här, pappa.
-Hon har väl gått på en morgonpromenad. -Lägg av.
-Var har du plånboken? -I jackan.
Hon har tagit den. Den är inte här. Fan, också. Jag visste det.
Paddan låg här i går. Den är också borta. Vi får ringa och spärra korten direkt.
Det är ju det jag har sagt, pappa. Vi kan inte lita på henne.
Nu får vi anmäla henne för stöld.
Tror du att jag tänker anmäla min egen dotter?
-Då gör jag det, i så fall. -Då säger jag att jag gav henne sakerna.
Alltså du… Ja.
Så är det…
Det är…
[Julia] Ursäkta att jag kommer så här och stör. Det är verkligen inte meningen…
Jack? Julia måste prata med dig.
Har det hänt nåt? Handlar det om rånet?
Det är Ro. Hon är borta, hon har försvunnit.
-Hon kom aldrig hem i går kväll. -Oj.
Kan du hjälpa mig?