СЕРІАЛ NETFLIX
-Ідеш на обід? -Ні, у мене немає часу.
Треба поїсти перед початком розслідування.
Сьогодні я хочу м'яса, власне, як і вчора.
Я сьогодні поїм пізніше. Хочу спочатку поговорити з Берґваллами.
-Роґером і тією Анною-Лєною. -Вони Берґвалли?
Не золоті рибки? Вони ж нічого не пам'ятали.
-Ледь одне одного впізнають. -Можеш не їхати.
Як зустрів Новий рік?
Нормально.
Ти сказав сестрі про знижку на стрижку?
Щось сталося, тож вона не приїхала.
-Не приїхала? -Ні.
Ясно. То що сталося?
Я трохи поспішаю, поговоримо пізніше, Мілу.
Як успіхи зі справою? Знайшли крадія?
Я не можу це зараз обговорювати. Маю бігти. Побачимося.
Гадаю, ти розкриєш справу. Я всім це кажу.
-Аби довірилися Яку. -Їдемо до Берґваллів?
Так, я поцікавився ними.
Ти знав, що вони купили три квартири за чотири роки?
За останню вони віддали на 325 000 менше за ринкову вартість.
Ще я взяв журнали їхніх дзвінків.
Дружина, Анна-Лєна, сказала не всю правду.
-Справді? -Так, вона бреше.
ПОЛІЦІЯ
Що ти сказав поліції?
Припини.
Чому вони хочуть поговорити з нами?
Не знаю. Я нічого їм не сказав.
Зробив, як домовлялися.
Привіт, радий бачити. Заходьте.
Дякую.
Хочете…
-Що з вашим носом? -Зарядив собі упаковкою від дощечок.
-Упаковкою? -Так, від маленького столика з ІКЕА.
Вартість зменшили до 99 крон, тож я трохи захопився.
-Здрастуйте. -Вітаю.
-Важкий тиждень. -Трохи.
Я якраз варю каву. Уже майже готова.
-Чудово. -Добре, давайте почну з вас.
Гаразд.
Дякую.
Добре. Зустріч з Анною-Лєною Берґвалл.
Четверте січня, 12:06.
Як гадаєте, хтось із заручників знав злочинця?
Ні, я так не думаю.
Добре. І ви не знали злочинця?
Ні, звідки?
А когось із заручників?
-Лише Роґера. -Лише Роґера?
Ви хочете переїхати?
Переїхати? Ні.
Ви дивилися квартиру на чиєсь прохання?
Ні, ми їх ремонтуємо. Ми цим заробляємо.
Купуємо квартири, тоді я ремонтую, а Анна-Лєна робить внутрішній дизайн.
Тоді ми продаємо їх заради прибутку.
Ні! Дідько.
-Не переймайся через них. -Ти не бачиш, що вона вагітна?
Вагітні жінки нераціональні. Вона все зіпсує.
Допоки ми дотримуватимемося плану, усе буде добре.
Тобі немає рівних.
Ми робимо це 20 років.
Ти найкращий. Ти ж знаєш.
-Вона не стилізована. -От і чудово.
-Заходьте. -Здрастуйте. Дякую.
-Ви брокерка? -Та ні.
Я прийшла подивитися квартиру для дочки.
Мене звати Естелль. Мій чоловік Кнут паркує авто.
-А ви хто? -А що?
Привіт. Ви брокерка?
А схожа?
Ви маєте вдягти бахили на перегляд квартири.
-Це брокерка? -Не думаю.
Значить, четверо і двоє нас.
Зробімо це.
-Подивимося. -Ти теж відчуваєш запах цвілі, Роґере?
Так, можливо.
Прошу, подумайте.
-Ви знали ще когось? -Я вас не розумію.
На що ви натякаєте? Я впевнена. Я ж сказала, що знаю лише Роґера.
То ви не знали Леннарта?
Ну…
Тож…
Що?
Це особисте.
Я знаю, що ви тричі дзвонили Леннарту між Різдвом і Новим роком.
-Перепрошую, маю попудрити носик. -Ми…
-Гаразд. Почекаю тут. -Звісно.
Мені треба в туалет.
-Їй треба в туалет. -Що?
Їй треба в туалет.
Ти здуріла? Там навіжений з пістолетом.
-Мені треба. -Нащо взагалі з дому вийшла?
Якщо не можеш терпіти, то сиди вдома біля туалету.
Дайте їй попісяти.
-Дякую, Ру. -Я нічого не казала.
Що я вже зробила?
-Швидше, щоб тебе. -Туалет далі коридором.
-Там зайнято. -Що?
-Там зайнято. -Зайнято?
Це неможливо. Ми всі тут.
Ходімо, сонечку. Я піду з тобою.
Агов? Там хтось є?
Чудово, дякую.
-Боже. -Що тут відбувається?
-Хто ви? -Заспокойтеся.
Мене звати Леннарт. Я тут працюю.
-Ти брокер? -Ні, я виконавець.
Артист. Поговоріть з Анною-Лєною, вона може все пояснити.
-Спитайте Анну-Лєну. -Хто це?
Дружина чоловіка, який хоче, аби ми робили те, що каже грабіжник.
-Гаразд. -Анна-Лєна може поручитися за мене.
Звідки ти знаєш мою дружину?
Привіт. А ти Роґер?
-Так. Хто ти в біса такий? -Леннарт.
Привіт, Анно-Лєно. Це я.
Я розбещений мушкетер.
-Я… -Я не бачила його раніше.
Анно-Лєно, я артист.
Артист?
Я виконую невеликі драми-катастрофи під час перегляду квартир.
Зараз я в костюмі збоченого мушкетера, який какає.
-У тебе з ним стосунки? -Ти збожеволів?
Ні.
Я прослизаю на перегляди квартир і какаю, наче кролик.
Або можу бути хтивим Казановою, що ударяє за дружинами.
Та ти збоченець.
Ні!
Курва! Ти шпекав мою дружину?
-Покидьку. -Роґере.
-Відпусти. -Це через ціну за квадратний метр.
Леннарт допомагає нам опустити ціни на квартири.
-Про що ти говориш? -Роґере, послухай.
Роґере, пам'ятаєш червону квартиру початку століття
у Малмвеґені?
-Номер 22. -Пам'ятаєш?
Як я можу забути? А що?
Пам'ятаєш п'яного сусіда, який прийшов і розкидав спагеті?
-Так. Це був він. -Як ти гадав, чому пропозиції такі низькі?
Ми збили кілька сотень тисяч з початкової вартості. Завдяки кому?
-Що? -От чорт.
Не хочу хвалитися, Роґере,
але сусід зі спагеті - один з моїх найпопулярніших образів.
Я багато практикувався.
Гадаєш, я не вмію торгуватися?
Звісно, вмієш.
Але ти так засмучуєшся, коли ціна зависока.
То було лише раз.
Чи три, якщо бути точними.
Замовкни.
Знаєш що? Було б краще, якби ти шпокалася з тим збоченцем.
Ти брешеш, бо думаєш, що я не можу робити єдине, що я роблю добре.
-Купувати квартири. -Роґере.
Дідько.
Анно-Лєно?
Чому ви не сказали про Леннарта?
-Бо це не стосується справи. -Ви і злочинця знаєте?
-Ні, звісно ж. -Ви знаєте, хто злочинець?
Я ж сказала «ні».
Мені здається, що ви мені брешете.
-Я не брешу. -Ви вже збрехали про Леннарта.
Можливо, ви допомогли злочинцю вислизнути.
-Я лише… -Злочинець не міг вибратися без допомоги.
Зараз саме ви брешете поліції, Анно-Лєна.
А це вже дуже серйозно.
Я просто намагаюся врятувати шлюб. Що ви хочете, аби я сказала?
Сказати вам, що в мого чоловіка настільки низька самооцінка,
що я применшую свою, аби він нормально почувався?
Я найняла декого, аби зіпсувати перегляд заради зменшення ціни.
Це взагалі не стосується заручників.
Дідько.
Роґере.
-Як ти? -Нормально.
Це Роґер образився.
Ясно.
То чому не Роґер плаче?
Ти його не знаєш. Він дуже вразливий.
Я це відчула, коли він сказав, що вагітні мають сидіти вдома.
Ні, він сказав це лише тому, щоб ти пішла з перегляду.
Він не ненавидить дітей. Просто злиться, коли в об'яві пишуть «дитяча кімната».
Це дуже піднімає вартість за квадратний метр.
Роґер любить дітей. Він доглядав наших дітей, коли вони були малі.
Ти ж жартуєш?
Ми не планували, але я мала гарні результати на роботі,
тож так сталося.
Та й він мав лише почекати, поки діти виростуть.
А коли діти підросли і Роґер повернувся на роботу,
йому не дали ту саму роботу
чи ті самі обов'язки.
Це руйнує самоповагу. Ти геть знічуєшся.
-Але це не твоя провина. -І не Роґера.
Ні, жодного з вас.
-Тоді чому він злиться на тебе? -Він гордий.
Зараз його хвилюють лише квартири.
Ці чоловіки…
Ти ж лише хотіла допомогта.
Він ніколи не пробачить мені.
Пробачить.
Обов'язково.
-Як тебе звати? -Мене звати Юлія.
Анна-Лєна.
То що ви тепер хочете?
-Лише кілька питань. -Кілька питань. Ясно.
Мій шлюб летить під три чорти, але це вам відомо.
Цього недостатньо? Що ще вам треба?
Як часто я її шпекаю?
Ви знали Леннарта до взяття заручників?
Ні.
-А когось ще? -Я гадав, що знаю дружину.
Та, виявляється, можна жити з кимось 40 років і ні чорта не знати.
Можете показати на цьому малюнку, де всі були, коли зайшов злодій?
-Покажіть, де ви стояли. -Звісно. Ми були тут.
Літня жіночка теж була тут, а Ру з дівчиною прийшли звідти.
Вони прийшли звідси?
Дідько, щось не так.
Що?
План неправильний. Я завжди беру власний метр на перегляди.
Не можна довіряти планам брокерів.
-Але що тут не так? -Тут шафа.
Але тут принаймні метр.
Це означає, що в шафі може бути приховане місце.
Розумієте?
Їме? Треба повернутися на місце злочину.
-Ходімо. -Що?
Ходімо, поговоримо в машині. Дякую, Анно-Лєно.
Він сховався в стіні?
Так, там є приховане місце.
Мабуть, так грабіжник і втік.
Чортівня якась. Ціла опергрупа не змогла знайти діру.
Але вона схована.
Вона схована, тож не дивно, що вони її не знайшли.
-Має бути тут. -Так.
Так, є двері. Величезні.
Старий кухонний ліфт абощо.
-Що це? -Дідько.
-Що це? -Сам глянь.
Твоя правда. Сюди ніхто б не вмістився.
Як можна втекти через димар? Це ж повна маячня.
Але…
-Тепер я знаю, хто грабіжник. -Хто?
Чарівник.
-Точно. -Невдалий жарт.
Саме так.
Не зациклюйся на цьому.
-Ти ж знаєш нашу роботу. -Дідько.
Інколи вдається спіймати злочинця,
а інколи треба рухатися далі.
До нової справи.
Нікуди я не рухатимуся, кажу тобі.
Я розкрию цю справу.
Змий за собою, будь ласка.
Ідеш на обід?
Подивися на це.
Треба віддати це пресі, можливо, отримаємо якусь інформацію.
Хороша ідея. «У вас рентгенівський зір? Дзвоніть копам».
Подивися. Можна розрізнити форму тіла та очі.
Заручники цілі. Ніхто не висуває обвинувачень.
Не розумію, що ти хочеш розслідувати.
Можемо встигнути до ІКЕА до закриття.
Сьогодні розпочався січневий розпродаж.
Пробач, Роґере.
Той поліцейський…
так тиснув на мене.
-Я все життя був поруч з тобою. -Я знаю.
А тоді виявилося, що наш проєкт - брехня.
Чорт!
Візьміть номерок.
ДАЙТЕ МЕНІ 6500!
Ти дістав контакти Зари Карлстрьом?
-Кого? -Ну…
Зари Карлстрьом.
А, її?
Так, у мене є дані. А що?
Ти не сказав, що вона працює в банку, який пограбували.
-А там не написано? -Ні, написано, що вона працює в банку.
-Не сказано, що в тому ж банку. -Я не думав, що це має значення.
Гадаєш, вона пограбувала сама себе?
Ні, але це цікавий збіг.
Поговоримо з нею завтра.
Щось ще?
А ти її знаєш?
Навряд.
Ім'я здається мені знайомим. Зара Карлстрьом.
Зара Карлстрьом. Є…
-Якесь воно знайоме. -Нічого не нагадує.
Ну що ж.
КАМЕРА СПОСТЕРЕЖЕННЯ БАНКУ
ВИДАЛИТИ
ВИДАЛИТИ ПАПКУ НАЗАВЖДИ?
ТАК
Переклад субтитрів: Тетяна Лаховська