SERIÁL NETFLIX
- Jdeš na oběd? - Ne, nemám čas.
Než začneme vyšetřovat, musíme se najíst.
Dneska mám chuť na maso. Tak, jako včera.
Poobědvám později, nejdřív chci vyslechnout Bergvallovi.
- Roger a Anna-Lena. - Bergvallovi?
Jsou jak zlaté rybky. Nic si nepamatovali.
- Sotva se poznávali navzájem. - Nemusíš chodit.
Jaký byl Silvestr?
Ušlo to.
Řekl jsi sestře o slevě na stříhání?
Něco jí do toho vlezlo a nepřijela.
- Nepřijela? - Ne.
Aha. Proč?
Mám na spěch, pak si to povíme, Milou.
A jak to jde? Našli jste toho lupiče?
Teď o tom nemůžu mluvit. Musím běžet. Tak čau.
Ty to vyřešíš. Pořád to lidem říkám.
- Ať věří Jackovi. - Co Bergvallovi?
Proklepl jsem si je.
Věděl jsi, že za poslední čtyři roky koupili tři byty?
Poslední koupili o 325 000 níž pod tržní hodnotou.
Taky mám záznamy jejich hovorů.
Ta dáma, Anna-Lena, nebyla zcela upřímná.
- Vážně? - Ano, lhala.
ÚZKOSTI A JEJICH LIDÉ
Cos řekl policii?
Nech toho.
Proč s námi ale chtějí mluvit?
Já nevím. Nic jsem jim neřekl.
Udělal jsem, co se řeklo.
Vítejte! Pojďte dál, prosím.
Děkujeme.
- Co se vám stalo s nosem? - Spadla na mě krabice. Buch!
- Krabice? - Ano. Knarrevik z Ikea. Odkládací stolek.
Byl ve slevě, takže jsem byl moc hrr.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Těžký týden? - Trochu.
Postavila jsem na kávu. Už bude hotová.
- Dobře. - Mohu začít s vámi?
Jistě.
Děkuji.
Takže. Výslech Anny-Leny Bergvallové.
Čtvrtého ledna, 12:06.
Myslíte, že někdo z rukojmích pachatele poznal?
Ne, myslím, že ne.
Dobře. Vy také ne?
Ne. Jak bych mohla?
Znáte někoho z rukojmích?
- Jen Rogera. - Jen Rogera.
Chcete se stěhovat?
Stěhovat? Ne.
Byli jste se na byt podívat za někoho jiného?
Ne. Kupujeme byty a renovujeme je.
Koupíme byt, zrenovujeme ho a Anna-Lena navrhne interiér.
A pak ho prodáme se ziskem.
Ale ne! Sakra!
- Jich se neboj. - Nevidíš, že je těhotná?
Těhotné ženy jsou iracionální. Všechno nám zkazí.
Dokud se budeme držet plánu, bude všechno v pořádku.
Nikdo to neumí líp než ty.
Děláme to už 20 let.
Jsi v tom nejlepší. To víš.
- Není to tu načančané. - To je ideální.
- Pojďte dál. - Dobrý den. Díky.
- Vy jste realitní makléřka? - Ale vůbec ne.
Šla jsem na prohlídku místo své dcery.
Jmenuji se Estelle. Můj manžel Knut právě parkuje.
- Kdo jste vy? - Proč se ptáte?
Paní, vy jste realitní makléřka?
Vypadám tak?
Musíme si vzít návleky na boty.
- To byla makléřka? - Nemyslím.
Takže čtyři lidi plus my dva.
Jdeme na to.
- Tak jo. - Není to tu trochu zatuchlé, Rogere?
Možná máš pravdu.
Prosím, dobře si to rozmyslete.
- Znáte ještě někoho? - Tomu nerozumím.
Co to znamená? Jsem si jistá. Jak jsem řekla, znám jen Rogera.
Takže jste neznala Lennarta?
No…
Tedy…
Copak?
To je osobní.
Vím, že jste Lennartovi volala třikrát mezi Vánoci a Novým rokem.
- Promiňte, musím si odskočit. - Ale ještě…
- Dobře. Počkám. - Ovšem.
Musím na záchod.
- Musí na záchod. - Co?
Musí na záchod.
Zbláznila jste se? Je tam šílenec s pistolí.
- Musím. - Proč chodíte ven?
Jestli to neudržíte, měla jste zůstat doma.
Nechte ji jít vyčůrat.
- Fakt díky, Ro. - Nic jsem neřekla.
Co jsem udělala?
- Pospěšte si, sakra. - Záchod je na chodbě.
- Byla zasnoubená. - Cože?
- Je obsazený. - Cože?
To není možné. Všichni jsme tady.
Půjdu s vámi, drahoušku.
Haló? Je tam někdo?
Skvělé, díky.
- Panebože. - Co se tam venku děje?
- Kdo jste? - Jen klid.
Jmenuju se Lennart. Pracuju tady.
- Jste realitní makléř? - Ne, jsem umělec.
Jsem herec. Zeptejte se Anny-Leny. Vysvětlí vám to.
- Zeptejte se jí. - Kdo je to?
Manželka muže, který chce, abychom udělali, co říká lupič.
- Aha. - Anna-Lena se za mě zaručí.
Odkud sakra znáte mou ženu?
Aha, dobrý den, vy jste Roger?
- Ano, jsem. Kdo jste sakra vy? - Lennart.
Ahoj, Anno-Leno. To jsem já.
Dneska jdu za zvráceného mušketýra.
- Já jsem… - Nikdy jsem ho neviděla.
Anna-Leno, já jsem ten herec.
Cože?
Předvádím malé katastrofické etudy při prohlídkách bytů.
Zrovna teď hraju roli kadicího perverzního mušketýra.
- Ty jsi s ním měla vztah? - Zbláznil ses?
Ne.
Chodím na prohlídky bytů a nechávám tam králičí bobky.
Nebo jsem nadržený seladon, co balí všechny ženy kolem.
Ty hnusnej parchante!
- Ne! - Ty sráči! Spal jsi s mou ženou?
- Ty šmejde! - Rogere!
- Pusť mě! - Jde o cenu za metr čtvereční.
Lennart nám pomáhá snížit cenu bytů.
- O čem to mluvíš? - Rogere, poslouchej.
Vzpomínáte si na ten předválečný červený byt v Malmvägenu?
- Číslo 22. - Pamatujete?
Pamatuju si to. Proč?
Pamatujete si na opilého souseda, co tam přišel a házel špagety?
- Tak to byl on. - Proč myslíte, že byly nabídky tak nízké?
Srazili jsme cenu o několik stovek tisíc. A díky komu?
- Co? - Do hajzlu!
Nechci se chlubit, Rogere,
ale soused s těstovinami je jedna z mých nejoblíbenějších postav.
Dal jsem si s ní hodně práce.
Myslíš, že neumím vyjednávat?
Samozřejmě, že umíš.
Ale naštveš se, když je byt příliš drahý.
Bylo to jen jednou.
Vlastně třikrát, abychom byli přesní.
Zmlkni.
Víš co? Byl bych radši,
kdybys s tím perverzákem spala.
Lžeš, protože si nemyslíš, že zvládnu to jediné, v čem jsem dobrý.
- V kupování bytů. - Rogere…
Zatraceně!
Anno-Leno?
Proč jste řekla, že Lennarta neznáte?
- To s tím nemá nic společného. - Znala jste i pachatele?
- Ne, rozhodně ne. - Víte, kdo pachatel je?
Už jsem řekla, že ne.
Mám pocit, že mi lžete.
- Já nelžu. - Lhala jste už o Lennartovi.
Možná jste pomohla pachateli utéct z bytu.
Jen jsem chtěla…
Pachatel se ven bez pomoci dostat nemohl.
Vy jediná teď policii lžete, Anno-Leno.
To je vážná věc.
Jen se snažím zachránit manželství. Co jiného chcete slyšet?
Že manželovo sebevědomí je tak nízké,
že se musím upozadit, aby se necítil ohrožený?
Najal jsem někoho, kdo prohlídku sabotuje, aby srazil cenu bytu dolů.
Nemá to nic společného s tím naším zajetím.
Do hajzlu.
Rogere.
- Jste v pořádku? - Ano, nic mi není.
Roger je ten ublížený.
Aha.
Tak proč Roger taky nepláče?
Neznáte ho. Ve skutečnosti je velmi citlivý.
Došlo mi to, když řekl, že těhotné by měly zůstat doma.
Řekl to jen proto, že vás chtěl dostat z prohlídky.
Ne, že by neměl rád děti, jen ho štve, když je v inzerátu „dětský pokoj“.
Zvyšuje to cenu za metr čtvereční.
Roger miluje děti. Zůstal s nimi doma, když byly malé.
Vážně?
No, původně to tak být nemělo, ale já jsem byla v práci úspěšná,
takže to dopadlo takhle.
Nemělo to tak zůstat napořád. Jen když byly děti malé.
Ale když povyrostly a Roger se vrátil do práce,
nedostal stejnou pozici,
ani stejnou zodpovědnost jako předtím.
Úplně vám to zničí sebevědomí. Stáhnete se do sebe.
- Nebyla to vaše vina. - Ale ani Rogerova.
Ne, ani jeden z vás za to nemohl.
Proč se na vás tak zlobí?
Je pyšný.
Byty jsou to jediné, na čem mu teď záleží.
Typický muž. Jen jste se mu snažila pomoct.
Nikdy mi neodpustí.
Ale ano.
Odpustí.
- Jak se jmenujete? - Julia.
Anna-Lena.
Tak co chcete teď?
- Mám jen pár otázek. - Pár otázek. Jistě.
Moje manželství je v troskách, ale to už víte.
To vám nestačí? Co víc chcete vědět?
Jak často spolu spíme?
Znal jste Lennarta před tou situací s rukojmí?
- Či někoho jiného? - Myslel jsem, že znám svou ženu.
Ale očividně můžete s někým žít 40 let a vůbec mu nerozumět.
Ukážete mi na té kresbě, kde kdo byl, když pachatel vešel dovnitř?
- Kde jste stáli vy? - Byli jsme tady.
Byla tam i ta stará paní a odtud přišla Ro a její přítelkyně.
Takže Ro a Julia tady?
Počkat. Tohle není správně.
Co je?
Plánek je špatně. Vždycky si na prohlídky nosím metr.
Půdorysu od realitky se nedá věřit.
- Ale co na tom nesedí? - Tady je šatna.
- Tenhle prostor má aspoň metr. - A co?
To znamená, že v šatně je skrytá dutina.
Rozumíte?
Jime? Musíme se vrátit na místo činu.
- Jdeme. - Co?
Pojď, promluvíme v autě. Děkuji, Anno-Leno.
- Schoval se v dutině ve zdi? - Ano, je tam skrytý prostor.
Tak se asi vyplížil ven.
Hrozně divný. Že by to celé zásahovce uniklo?
Tak je to skrýš.
Skrýš možná, ale je divný, že ji neobjevili.
- Musí to být někde tady. - Jo.
Jo, jsou tu dveře. A zatraceně velké dveře.
Možná starý jídelní výtah nebo tak.
- Co to je? - Kruci!
- Co tam je? - Podívej se sám!
Máš pravdu. Tam se nikdo nevejde.
Jak se může někdo jen tak vypařit? To je úplně na hlavu.
Ale…
- Vím, kdo je ten lupič. - Kdo?
Kouzelník.
- Promiň, špatný vtip. - To tedy ano.
Neupínej se na ten případ tolik.
- Víš, jaká tahle práce je. - Sakra!
Někdy lumpa chytneš a jindy
se musíš oklepat a jít dál.
Řešit další případ.
Tohle já tedy plavat nenechám.
Ten případ vyřeším.
Nezapomeň spláchnout.
Jdeš na oběd?
Pojď se podívat.
Měli bychom to poslat do médií. Možná se někdo ozve.
Fajn nápad. „Máte-li rentgenové vidění, volejte policii.“
Člověka můžeš poznat i podle tvaru těla a očí.
Rukojmí jsou v pořádku. Nikdo nechce nikoho žalovat.
Nevím, co chceš vlastně vyšetřovat.
Můžeme jet do Ikea, ještě než zavřou.
Dneska začal lednový výprodej.
Promiň, Rogere.
Ten policista…
byl na mě tak tvrdý.
- Jsem tu pro tebe celý život! - Já vím.
A pak se ukáže, že náš životní projekt byl jen lež.
Do hajzlu!
Vezměte si lístek.
DEJ MI 6 500!
Máš kontakt na Zarah Carlströmovou?
- Na koho? - No…
na Zarah Carlströmovou.
Jo tahle.
Jo, mám. Proč?
Proč jsi nezmínil, že pracuje pro banku, kterou přepadl?
- Není to tam napsané? - Ne. Jen to, že pracuje v bance.
Ale už ne, že v té samé bance.
Nepřipadalo mi to důležité.
Chceš snad říct, že okradla sama sebe?
Ne, ale je to zvláštní náhoda.
Vyslechneme ji zítra.
Ještě něco?
- Už jsme s ní někdy něco řešili? - Nemyslím si.
To jméno mi připadá povědomé. Zarah Carlströmová.
Zarah Carlströmová. To je…
- Prostě zní povědomě. - Mě ani ne.
No nic.
KAMEROVÉ ZÁZNAMY Z BANKY
CHCETE SLOŽKU TRVALE SMAZAT?
ANO
Překlad titulků: Lucie Mandziuková