EN NETFLIXSERIE
-Ska du med och käka? -Nej, jag hinner inte.
Vi borde ju äta innan vi kör igång med utredningen.
Jag är sugen på kött i dag. Det var jag i och för sig i går också.
Jag tar lite senare lunch i dag. Jag vill förhöra paret Bergvall först.
-Roger och hon… Anna-Lena. -Heter de Bergvall?
Inte Guldfisk? De kom inte ihåg nånting.
-De kände knappt igen varandra. -Du måste inte följa med om du inte vill.
-Hur var nyår? -Det var okej.
Har du sagt till syrran om rabatten på klippningen eller?
Nej, hon fick förhinder, tyvärr. Så hon kunde inte komma.
-Kom hon inte? -Nej.
Nä. Vad var det som hände då?
Jag har lite bråttom här nu, så vi får ta det sen, Milou.
Hur går det med fallet då? Har ni hittat rånaren?
Jag kan inte prata om det just nu. Jag måste sticka, men vi hörs.
Jag tror i alla fall att ni löser det. Jag säger det till alla hela tiden.
-Försök att lita på Jack. -Paret Bergvall, alltså?
Ja, jag har kollat upp dem.
Visste du att de har köpt på sig tre lägenheter de senaste fyra åren?
Det senaste köpet fick de för 325 000 under marknadsvärdet.
Jag fick tag i deras samtalslistor också.
Och frun, Anna-Lena, har inte alla korten på bordet, kan jag säga.
-Jaså? -Ja, hon ljuger.
-Vad sa du till polisen på stationen? -Sluta nu.
Varför vill de prata med oss?
[ringklocka]
Jag vet inte, jag sa inte ett skit.
Jag gjorde precis som vi sa.
Hej, hej. Välkomna! Vad kul. Kom in, kom in.
Tack.
-Vad har hänt med näsan? -Jag fick ett platt paket rakt på… Pang.
-Ett platt paket? -Ja. Knarrevik, Ikea. Avlastningsbord.
Det var nedsatt till 99 spänn, så jag blev lite ivrig.
-Hej. -Hej.
-Jobbig vecka. -Ja, jovisst.
Jag håller precis på med kaffe. Det är strax klart.
-Ja, härligt. -Yes. Jag börjar gärna med dig.
Jaha.
Tack.
Så där. Då har vi ett förhör med Anna-Lena Bergvall.
Den 4 januari, klockan 12.06.
Fick du känslan av att nån i gisslan kände gärningsmannen?
Nej. Nej, det tror jag inte.
Nej. Och du kände inte gärningsmannen?
Nej. Varför skulle jag göra det?
Känner du nån annan i gisslan?
-Bara Roger. -Bara Roger?
Funderar ni på att flytta?
Flytta? Nej, nej.
Tittade ni på lägenheten åt nån annan?
Nej, vi renoverar. Det är det vi gör.
Vi köper lägenheter och jag renoverar och Anna-Lena inreder.
Sen säljer vi dem med vinst, förhoppningsvis.
Ja…
Nej, nej, nej. Helvete.
-Dem behöver du inte oroa dig för. -Ser du inte att hon är gravid?
Gravida kvinnor är irrationella. Hon kommer att förstöra allt.
Nej då. Så länge vi håller oss till planen så går allt bra.
Ingen är bättre än du på det här.
Vi har gjort det här i 20 år.
Du är bäst. Det vet du.
Mm…
-Ingen home-styling i alla fall. -Det är ju perfekt.
-Välkomna. -Hej, tack.
-Är det du som är mäklaren? -Nej, inte alls.
Jag är här och tittar på lägenheten för min dotters räkning.
Jag heter Estelle. Min man Knut är bara och parkerar bilen.
-Vilka är ni? -Hur så?
Hej. Är det du som är mäklaren?
Ser jag ut som det, eller?
Man måste faktiskt ha skoskydd när man går på visning.
-Var det mäklaren? -Jag tror inte det.
Då blir det alltså fyra, plus oss två.
Då kör vi, va?
-Ja, då ska vi se här då. -Luktar det inte lite mögel här, Roger?
Ja, det kanske det gör.
Om du tar och tänker efter ordentligt en gång nu…
-Kände du nån annan? -Jag förstår inte det här.
Vad ska det föreställa? Jag är säker. Jag sa ju det. Jag kände bara Roger.
Inte Lennart, alltså?
Det…
Det är…
Vadå?
Det är privat.
Jag vet att du ringde till Lennart tre gånger under mellandagarna.
-Ursäkta, jag måste gå på damrummet. -Du, vi är…
-Ja, gör det. Jag väntar här. -Ja, visst.
[dörren stängs]
[andas tungt]
[Anna-Lena hyssjar]
Jag måste kissa.
-Hon måste kissa. -Va?
Hon måste kissa.
Är du inte klok? Det är en galning med pistol där ute.
-Jag måste gå. -Varför är du ute och springer?
Om du inte kan hålla tätt, håll dig hemma, nära en toalett.
Låt henne kissa.
-Tack så jättemycket, Ro. -Jag har inte sagt nåt. Vad har jag gjort?
[Anna-Lena hyssjar]
-Skynda dig, för fan. -Toan är där ute i korridoren.
-Det var upptaget. -Va?
-Det var upptaget. -Upptaget?
Det är inte möjligt. Vi är ju här allihop.
Nämen, va…
Kom, lilla vännen, så följer jag med dig.
Hallå? Är det nån där?
Toppen, tack.
-Herregud. -Vad är det som händer där ute?
-Vem är du? -Ta det lugnt.
Mitt namn är Lennart. Jag är här på jobb.
-Är du mäklare? -Nej, jag är performancekonstnär.
Jag är artist. Prata med Anna-Lena. Hon kan förklara allt.
-Prata med Anna-Lena. -Vem är det?
Det är frun till karln som vill att vi ska göra som rånaren vill hela tiden.
-Okej. -Anna-Lena kan gå i god för mig.
Hur fan känner du min fru?
Eh… Jaha, hej. Är det du som är Roger?
-Ja, det är det. Vem fan är du? -Lennart.
Hej, Anna-Lena. Hej, det är jag.
Det är jag som är den småperversa musketören.
-Det är jag som är… -Jag har aldrig sett honom förut.
Anna-Lena, det är jag som är performancekonstnären.
Vadå "performancekonstnären"?
Jag utför små katastrofföreställningar i visningsmiljö.
I detta nu är jag utklädd till den bajsande snuskmusketören.
-Har du haft ihop det med honom? -Är du inte klok?
[Lennart] Nej!
Jag smiter in på lägenhetsvisningar och bajsar i toaletten som kanin.
Eller jag kan vara den kåta Casanovan som raggar på allas fruar. Jag…
-Shh! -Din sjuka jävel. Din…
[Anna-Lena skriker]
Ditt pervo. Har du knullat med min fru?
-Ditt jävla äckel. -Roger…
-Släpp mig för fan. -Det handlar om priset.
Lennart hjälper oss att få ner priset på lägenheterna.
-Vad fan pratar du om? -Lyssna.
Roger, kommer du ihåg den röda sekelskiftsvåningen på Malmvägen?
-Tjugotvåan. -[Lennart] Kommer du ihåg den?
Ja, klart som fan att jag kommer ihåg. Vadå?
Kommer du ihåg den fulla grannen som kom in och kastade spaghetti?
-Ja. Det var han. -Varför tror du att budgivningen gick ner?
Vi fick ner den flera hundra tusen under priset. Tack vare vem, tror du?
-Va? -Fy fan!
Vänta nu, jag vill inte skryta, Roger.
Men grannpastakastaren är en av mina allra populäraste karaktärer.
-Jag har lagt ner mycket jobb på den. -Tror du inte att jag kan förhandla själv?
Det är klart att jag gör, men…
Du blir ju så ledsen när det är för dyrt.
Det var bara en gång.
Tre, om man ska vara petig.
Håll käften.
Vet du? Det hade ta mig fan varit bättre om du hade
knullat med den där perversa jäveln istället.
Ljuga för att du inte tror att jag klarar av det jag tycker jag är bäst på.
-Köpa lägenheter. -Roger…
Fy fan.
Anna-Lena?
[spolar vatten]
[smäller igen dörren]
Varför sa du att du inte kände Lennart?
-Det har ingenting med det här att göra. -Kände du gärningsmannen också?
-Nej, absolut inte. -Vet du vem gärningsmannen är?
Nej, säger jag.
Vet du? Jag får känslan av att du sitter och ljuger för mig nu faktiskt.
-Jag ljuger inte. -Du har redan ljugit om Lennart.
Du kanske hjälpte gärningsmannen att ta sig ut ur lägenheten.
Jag försökte bara…
Det fanns inget sätt för gärningsmannen att ta sig ut utan hjälp.
Och just nu är du den enda som ljuger för polisen, Anna-Lena.
Det är jävligt allvarligt.
Jag försöker bara rädda mitt äktenskap. Vad vill du att jag ska säga?
Ska jag berätta allt? Ska jag berätta att min man har så dåligt självförtroende
att jag måste förminska mig för att han inte ska känna sig hotad?
Jag anlitade en visningsförstörare för att få ner priset på lägenheten.
Det har ingenting med det här gisslandramat…
Fy fan.
Roger…
[det knackar på dörren]
-Hur mår du? -Det är ingen fara.
Det är Roger som är sårad.
Okej.
Varför sitter inte Roger och gråter i så fall?
Du känner inte honom. Han är faktiskt otroligt känslig.
Ja, det förstod jag ju när han sa att gravida borde stanna hemma.
Nej, han sa det bara för att han ville få bort er från visningen.
Han hatar inte barn, men han blir arg när mäklare skriver "barnrum" i annonsen.
Det höjer kvadratmeterpriset så in i helvete.
Roger älskar barn. Det var han som stannade hemma med våra när de var små.
Du skojar med mig?
Det var inte meningen egentligen, men det gick så bra för mig på jobbet,
och så blev det så. [snyftar]
Det skulle ju inte vara för evigt, bara så länge barnen var små.
Sen när Roger kom tillbaka till jobbet, när barnen blev större
fick han inte samma arbetsuppgifter. Han fick inte samma ansvar.
Man tappar helt självkänslan av sånt. Man krymper som människa.
-Ja, men det är inte ditt fel. -Men inte Rogers heller.
Nej, det är inte nån av eras fel.
Varför är han arg på dig?
Han är stolt.
Det här med lägenheterna är det som är viktigt för honom nu.
Det är så gubbigt i alla fall. Du försökte ju fan bara hjälpa till.
Han kommer aldrig att förlåta mig.
Jo.
-Vad heter du? -Jag heter Julia.
Anna-Lena.
Jaha. Vad vill du nu då?
-Jag har några frågor bara. -Några frågor? Visst.
Mitt äktenskap håller på att gå åt helvete, men det har du precis hört.
Räcker inte det? Vad vill du veta mer? Hur många gånger vi pippar med varandra?
Kände du Lennart? Alltså före gisslandramat och allt det.
-Kände du nån annan? -Jag trodde att jag kände min fru.
Men man kan visst leva med nån i 40 år utan att fatta ett jävla skit.
Skulle du kunna visa på ritningen här var folk befann sig när gärningsmannen kom in?
-Kan du visa var ni stod? -Visst. Vi var här inne.
Den gamla tanten var också där, och Ro och hennes tjejkompis kom därifrån.
Ro och Julia kom in så?
Vad fan? Det här är ju fel…
Vadå?
Ritningen stämmer ju inte. Jag har alltid med mig egen måttstock på visningar.
Man kan inte lita på mäklarritningarna.
-Men vad är det som inte stämmer? -Det är en garderob här i verkligheten.
Det är minst en meter här mellan väggarna.
Det måste betyda att det finns ett dolt utrymme i garderoben.
Fattar du?
Jim? Vi måste tillbaka till brottsplatsen.
-Kom. -Va?
Kom, vi tar det i bilen. Tack, Anna-Lena.
Eh, det…
-[Jim] Så rånaren gömde sig i väggen? -[Jack] Ja, det finns ett dolt utrymme.
[Jack] Det måste vara så rånaren kom undan.
Märkligt. En hel jävla insatsstyrka, men de kan inte hitta ett hål, liksom.
Men det är ju dolt. Det är…
Dolt är dolt, det är inte så konstigt att de inte hittar.
[Jim flåsar]
-Här borde det vara. -Jaha.
Det måste vara här, eller hur?
Ja, här är en dörr, vet du. Det är en stor jävla dörr här.
En gammal mathiss eller nånting.
[suckar]
-Vad är det? -Fan.
-Vad är det? -Ja, du kan ju kolla själv.
[Jack suckar]
Stammar. Här får det inte plats med nån.
Hur fan kan en person bara gå upp i rök? Det är ju helt sjukt, för fan.
Men du…
-Nu vet jag vem rånaren är. -Vem?
-Tobbe Trollkarl. -Ja…
-Förlåt, den var dålig. -Ja, det var den.
[Jim skrattar]
Du ska inte gräva ner dig för det här.
-Du vet hur det här jobbet är. -Helvete.
[alla saker ramlar ner på golvet]
Ibland får man fast buset, och ibland så
får man rycka upp sig och gå vidare. Ta tag i nästa fall. [kissar, harklar sig]
Jag tänker inte gå vidare, kan jag säga.
Jag ska fan lösa det här.
Spola efter dig, är du snäll.
Ska du med och käka?
Kolla på en grej här.
Vi borde släppa den här till pressen, så skulle vi kunna få in några tips.
Bra idé. "Har du röntgensyn, ring 112."
Vad fan? Kolla på den. Man ser ju kroppsformen lite och ögonen.
Gisslan mår bra. Ingen vill väcka åtal. Jag förstår inte ens vad du ska utreda.
Vi hinner till Ikea innan de stänger.
Januarirean har ju precis börjat i dag.
Förlåt, Roger.
Det är den där polisen…
Han gick på så hårt…
-Jag har ställt upp för dig ett helt liv. -Jag vet.
Sen visar det sig att vårt livsprojekt bara var en lögn.
Aj, som fan.
Ta en nummerlapp.
Ja, jag har ju…
Tog du Zarah Carlströms uppgifter efter gisslandramat?
-Vem? -Ja…
Zarah Carlström.
Jaså, hon.
Ja, det gjorde jag. Vad är det med henne?
Men varför sa du inte att hon jobbar på banken som blev rånad?
-Nej, det står väl där? -Nej, det står att hon jobbar på en bank.
-Inte att det är samma bank. -Jag tyckte inte att det var intressant.
-Menar du att hon har rånat sig själv? -Nej, men det är en konstig slump.
Vi pratar med henne i morgon.
Mm.
Var det nåt mer?
-Har vi haft med henne att göra tidigare? -Det tror jag inte.
Namnet Zarah Carlström. Jag tycker att jag känner igen det.
Zarah Carlström… Det är…
-Ja, det är nånting. -Det ringer inga klockor alls.
Ja, ja.