‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫היי, חכה!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה לא מתכוון לקפוץ, נכון?‬
‫שמי יק, איך קוראים לך?‬
‫אבא שלי, יים, הוא שוטר.‬ ‫טוב לדבר אתו כשיש בעיות.‬
‫אתה יכול לדבר אתו. ‬ ‫יש לי את מספר הטלפון שלו.‬
‫אתה יכול בבקשה למסור את זה לבנק?‬
‫אם תבטיח שלא תקפוץ.‬
‫בסדר.‬
‫לא!‬
‫- חרדים -‬
‫שלום.‬ ‫-בוקר טוב, אבא.‬
‫הייתה ריצה טובה?‬ ‫-כן, מרעננת.‬
‫נחמד.‬ ‫-כן.‬
‫תצטרף אליי בפעם הבאה.‬ ‫-הברך שלי לא תאפשר את זה.‬
‫הברך שלך?‬ ‫-כן.‬
‫אי אפשר להאשים כל הזמן את הברך, אבא. זה…‬
‫למה לא? זה עבד כל השנים האלה.‬
‫מה אם תצטרך לרדוף אחרי מישהו?‬ ‫עלול להתרחש רצח.‬
‫מישהו רוצח מישהו אחר ובורח. מה תעשה?‬
‫לא תרדוף אחריו?‬ ‫-לא, יש לי אותך.‬
‫אני אזעיק תגבורת מהמכונית,‬ ‫ואתה תרדוף אחרי הרוצח.‬
‫אני פשוט אשב שם ואצעק.‬
‫או שתלמד לרוץ.‬
‫מה אתה עושה מחר?‬
‫נראה לי שאשאר פה איתך.‬
‫נחמד.‬
‫"אותו הנוהל כמו בשנה שעברה."‬
‫אני מקווה מאוד שלא.‬
‫אני חושב על אחותי.‬
‫למיטב זיכרוני,‬
‫כל הערב הזעפת פנים שייל לא הגיעה.‬
‫אנחנו צריכים לאכול מחר משהו נחמד.‬ ‫זה ערב ראש השנה החדשה.‬
‫ברור.‬
‫בוא נלך לקניות אחרי העבודה.‬ ‫-נשמע טוב.‬
‫כן, מעולה.‬ ‫-בטח.‬
‫מעולה.‬
‫זה מריח טוב. אני נכנס להתקלח.‬ ‫-בסדר.‬
‫- בית פתוח -‬
‫לא, לא. לעזאזל.‬
‫אל תדאג לגביהם.‬ ‫-את לא רואה שהיא בהיריון?‬
‫נשים בהיריון הן לא הגיוניות.‬ ‫היא תהרוס הכול.‬
‫כל עוד ניצמד לתוכנית, הכול יהיה בסדר.‬
‫אף אחד לא עושה את זה יותר טוב ממך.‬
‫היי.‬
‫בטח.‬
‫אל תדאגי. הגענו.‬
‫יכול להיות שזו ההזדמנות האחרונה שלנו.‬
‫שלום.‬
‫את לבד?‬
‫כן, נכון.‬
‫זו דירה גדולה לאדם אחד.‬
‫אלוהים.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫זה ממש…‬
‫זה ממש קצר מאחורה.‬
‫כאן, למטה.‬ ‫-בבקשה, יק.‬
‫אם אתה מסתפר פעם בחצי שנה,‬
‫אתה לא יכול לצפות שאגזור קצת.‬
‫השיער שלך יגיע עד התחת.‬
‫תסתכל על אבא שלך. הוא נראה נהדר.‬ ‫-בטח, אני פשוט לא רגיל לזה.‬
‫נחמד שייל מגיעה לחגוג יחד איתכם‬ ‫את ערב השנה החדשה.‬
‫רק רגע. ייל?‬
‫אחותי תגיע לפה?‬
‫כן, לעזאזל, סליחה. אבא שלך סיפר לי.‬
‫מה הוא אמר? הוא קנה לה כרטיס‬ ‫או שהוא שלח לה כסף?‬
‫אני לא יודעת, אבל אל תכעס עליו.‬
‫הוא רק רוצה שתיפגשו.‬
‫אם היא תבוא קודם לכאן, אוכל לפנק אותה.‬
‫אני אעביר את הכסף מיד. נתראה בסביבות ארבע.‬
‫נחמד. שונה.‬ ‫-אבא.‬
‫שוב שלחת לייל כסף?‬
‫כן, היא תגיע אחר הצהריים.‬
‫היא תתפוס רכבת משטוקהולם.‬ ‫היא רוצה לחגוג איתנו. זה נהדר!‬
‫ברור לך שגם הפעם היא לא תבוא.‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫חשבתי שנאכל מרנג עם שמנת ושוקולד לקינוח.‬
‫אז…‬
‫היא תשתמש בכסף לקנות סמים.‬ ‫זה אותו הדבר בכל פעם.‬
‫זה קרה כבר אלפי פעמים.‬ ‫-לא, לא.‬
‫היא נשמעה מאוד שמחה וערנית.‬ ‫היא מגיעה. מספיק, בסדר?‬
‫רק תקשיב לי, אבא.‬ ‫-אף מילה נוספת.‬
‫אתה לא מבין שאתה משלם ‬ ‫על ההתמכרות שלה לסמים‬
‫בכך שאתה שולח לה כסף כל הזמן?‬
‫איך אתה יכול להיות כזה שלילי כלפי אחותך?‬
‫קח בבקשה מספר.‬
‫סליחה, אתה יכול…‬
‫אין… אין לי כסף.‬
‫אין פה כסף.‬
‫- בנק ללא מזומן -‬
‫אנחנו בנק ללא כסף מזומן.‬
‫בלי כסף, בלי דינרו.‬
‫היא בשר מבשרך.‬ ‫-אני מתגעגע לייל האמיתית.‬
‫נייט כסף!‬
‫אין לי כסף. בבקשה, אני לא רוצה למות.‬
‫בפעם האחרונה היא עזבה אחרי יומיים.‬
‫אלוהים! יש שודד…‬ ‫-הסכמת שהיא תלך לגמילה.‬
‫אין לי כסף, אני נשבעת!‬
‫הצילו!‬ ‫-יש שוד!‬
‫יק, יים, יש שוד!‬ ‫-סליחה, אני אשלם לך.‬
‫לא, מאחוריך.‬ ‫-מה?‬
‫יש שודד בבנק. שם!‬
‫רוץ!‬
‫חכה, השודד עלול להיות חמוש.‬ ‫-משטרה. עצור!‬
‫הצילו, שדדו אותי. הוא כיוון לי אקדח לראש.‬
‫הוא חמוש! יק, חכה!‬
‫תירגעי.‬ ‫-תביא לכאן נשק מזורגג!‬
‫עצור. משטרה!‬
‫הוא בפנים. מה עושים?‬
‫תשגיח על הדלת. הזעקתי תגבורת בקשר.‬
‫אני אבדוק מאחור.‬ ‫-כן.‬
‫יק.‬
‫יופי. תתרחקי מהדלת.‬ ‫-בטח.‬
‫אתה נראה כמו אידיוט.‬ ‫אני יכולה לספר את הצד השני?‬
‫לא עכשיו. תתרחקי, בבקשה.‬ ‫-להתרחק?‬
‫אי אפשר להיכנס, נכון?‬
‫אאוץ'!‬
‫לעזאזל.‬ ‫-שמעת אותו. תתרחקי.‬
‫מה נעשה?‬ ‫-ססיליה, את מוכנה להגיע הנה?‬
‫המדרגות ליד סטורטוריט.‬
‫נכון שיש כאן ריח קצת מעופש, רוגר?‬
‫כן?‬ ‫-אולי את צודקת.‬
‫שמעת, יוליה? יש עובש בדירה.‬
‫צריך לדבר עם המתווך. ‬ ‫צריכים לכתוב את זה במודעה.‬
‫- בית פתוח -‬
‫איך הם מבקשים ארבעה מיליון על הדירה הזאת?‬
‫זו סחיטה לדעתי.‬
‫מה זה הרעש הזה?‬ ‫-למרבה המזל, הילדים עזבו את הבית.‬
‫לזה אני קוראת סיור מהיר.‬
‫זה מזיק לילדים קטנים.‬ ‫-ולמבוגרים.‬
‫לא!‬ ‫-זה שוד. שודדים אותנו!‬
‫לא!‬
‫מה זה היה לעזאזל? מה…‬
‫מאיפה זה מגיע?‬
‫אל תירה!‬ ‫-תירגע.‬
‫אל תירה. יש לך מזומן?‬ ‫-אני נראית כמו סוחרת סמים?‬
‫כולם על הרצפה. למטה!‬
‫אשתי ההרה לא יכולה לשכב על רצפת עץ.‬
‫תעשו מה שאומרים לכם.‬ ‫-הוא לא אמר כלום.‬
‫זה מה שעושים. למטה!‬
‫במקרה הכי גרוע, יהיו כאן בני ערובה.‬
‫מה נעשה לכל הרוחות?‬
‫נצטרך לבדוק מי גר כאן ולפנות את הבניין.‬
‫יים, מה קורה?‬ ‫-היי, ססיליה.‬
‫יש כאן אירוע עם בני ערובה.‬
‫תתקשרי למתווך‬ ‫ותבררי כמה אנשים נמצאים בבית הפתוח.‬
‫ותדאגי שאנשים יתרחקו מכאן.‬ ‫-בטח.‬
‫ג'ק, אתה אחראי על אבטחת האזור. תתחיל משם.‬
‫יונסון, בוא איתי.‬
‫מה קורה?‬
‫אנחנו לא מגיבים עכשיו. תתרחקו, בבקשה.‬
‫טוב, משהו קורה.‬ ‫-אני לא יכול לדון בזה כרגע.‬
‫רק תגובה קצרה?‬ ‫-אמרתי לא. בסדר?‬
‫אני יודעת משהו.‬ ‫-ספרי לי.‬
‫היה שודד בנק. הוא היה בבנק.‬
‫היה שוד בנק?‬ ‫-כן, תכתבי. היה לו אקדח.‬
‫ואז הוא ברח מהבנק.‬ ‫-בבקשה, תתרחקו.‬
‫בואו הנה, בבקשה.‬ ‫-ראיתי את יק ויים בחוץ.‬
‫צעקתי להם שיסתובבו והם הסתובבו.‬
‫הם פשוט עמדו שם ולא עשו כלום?‬
‫הם פספסו את כל העניין, ‬ ‫אבל כשצעקתי הם הסתובבו.‬
‫אנחנו לא מצליחים להיכנס.‬ ‫אנחנו צריכים את הקוד. ירנגאטן אחד.‬
‫בסדר?‬ ‫-יש מעקב מאחור.‬
‫דיברת עם המתווך?‬ ‫-לא.‬
‫אני מחכה לקוד. אנחנו חייבים להיכנס.‬
‫רו.‬ ‫-אנחנו נהיה בסדר.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-שקט.‬
‫אמרתי, תפסיקי עם זה.‬
‫תירגעו. תניחו את הטלפונים שלכם על הרצפה.‬
‫פשוט תניחו אותם על הרצפה.‬
‫כל הטלפונים הסלולריים בחוץ.‬ ‫אנחנו לא רוצים גיבורים.‬
‫שאף אחד לא ינסה להיות גיבור.‬
‫תעצור.‬ ‫-מה?‬
‫פצצה. שם.‬ ‫-למה שזו תהיה פצצה?‬
‫אני חושב שזו פצצה.‬ ‫-למה?‬
‫זה נראה כמו פצצה. תראה בעצמך.‬
‫נצטרך להתקשר לחבלן.‬ ‫-לא. פשוט תתעלם מזה.‬
‫אתה לא הולך לשום מקום.‬
‫יכול להיות שהשודד הניח שם פצצה. בוא.‬
‫לא עשינו מעצמנו כבר מספיק צחוק?‬
‫זוז.‬
‫פשוט נצטרך לחכות. אין עוד מה לעשות.‬
‫החוטף התבצר בפנים ויש פצצה ליד המדרגות.‬
‫אי אפשר להיכנס.‬
‫לא, הוא לא הציג דרישות, אבל…‬ ‫-קח. תה.‬
‫תודה. כמה זמן זה ייקח? שעה או יותר?‬
‫עם מי אתה מדבר?‬ ‫-סליחה?‬
‫עם מי אתה מדבר?‬ ‫-רק רגע.‬
‫משטרת שטוקהולם. ‬ ‫הם יגיעו בעוד שעתיים. הייתי חייב…‬
‫יוהנסון מדבר. אני שוטר כבר 30 שנה.‬
‫היי. מדבר בוסה. נגיע עם צוות ימ"מ, ‬ ‫אז תירגעו.‬
‫אנחנו רגועים. הכול תחת שליטה.‬
‫לעזאזל!‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-תתרחקו. תתרחקו!‬
‫תתרחקו. אתם לא בטוחים כאן.‬
‫תתרחקו.‬ ‫-תגדילו את חגורת הביטחון.‬
‫תתרחקו, לעזאזל.‬ ‫-תתרחקו.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫שלום. שלום?‬
‫תלחץ על הכפתור בצד.‬ ‫-כן.‬
‫שלום, זה יים יוהנסון. כולם בסדר?‬
‫למה קראת למשטרת שטוקהולם? הכול תחת שליטה.‬
‫צריך להיות פה מישהו שיודע מה הוא עושה.‬
‫אנחנו לא מבינים בזה כלום.‬ ‫-יש לי ניסיון, בסדר?‬
‫שלום. זה שוב יים יוהנסון.‬ ‫בבקשה תאשר לנו שכולם בסדר.‬
‫תוכל לתת לנו סימן‬
‫שזה באמת המצב?‬
‫טוב, נהדר.‬
‫מה עושים עכשיו?‬
‫מחכים.‬
‫חוטפים נוטים להציג דרישות ‬ ‫במוקדם או במאוחר.‬
‫כבר ורבע.‬ ‫-בוא נחכה עוד קצת.‬
‫אני חושב על ייל.‬
‫היא הייתה אמורה להגיע מזמן.‬
‫לעזאזל. אבא, אני מצטער שצעקתי עליך.‬
‫אתה רק חייב לקבל את זה שהיא לא מגיעה.‬
‫ככה זה. עדיף פשוט…‬
‫לקבל את זה.‬
‫זה פשוט כל כך קשה לי.‬
‫אני לא מבין למה לה לשקר.‬
‫לא, אבל…‬
‫היא לא מתנהגת כרגיל.‬
‫תזכור את זה. היא צריכה לרצות לצאת מזה.‬
‫אחרת היא לא… ‬ ‫-אני רק רוצה לעזור לה.‬
‫אני… ‬ ‫-אני מבין, אבא. אני מבין לחלוטין.‬
‫אתה רוצה לעזור, אבל אתה לא יכול.‬
‫אני שונא את זה.‬
‫סתם יושבים פה ומחכים, ואי אפשר לעשות כלום.‬
‫לכן חשוב לדעת להתמודד עם לחץ ולהיות סבלני.‬
‫כן, אבל…‬
‫הוא עלול להתחיל לירות שם. הכול יכול לקרות.‬
‫אנחנו צריכים… ‬ ‫-פשוט להירגע.‬
‫ותגיד למשטרת שטוקהולם לא להגיע. ‬ ‫נסתדר פה לבד.‬
‫אתה ואני, יק. אנחנו יכולים לעשות את זה.‬
‫נכון?‬
‫יש שם חוטף חמוש.‬
‫לא ידוע כמה אנשים נמצאים בדירה.‬
‫חלפה יותר משעה ולא ניתן…‬
‫ג'ים, יש התפתחויות? מה קורה?‬
‫הלכתי להשתין, זה הכול.‬
‫אז מה השעה?‬ ‫-ורבע.‬
‫מישהו יוצא.‬
‫השודד רוצה ליצור קשר.‬
‫פשוט תירגע.‬ ‫-בטח.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה עושים?‬
‫שלום? מדבר יים יוהנסון.‬
‫נגמרה הסוללה.‬ ‫-לכל הרוחות!‬
‫יים יוהנסון. בבקשה תאשר שכולם בסדר.‬
‫כן.‬
‫אוי, חרא.‬ ‫-מה קרה?‬
‫משהו פגע לי בפנים. מה לעזאזל? אאוץ'!‬
‫מה זה היה לעזאזל?‬
‫זה ליים? מה לעזאזל הם עושים?‬
‫הוא רוצה פיצה.‬
‫מה? פיצה?‬
‫זו הדרישה שלו.‬
‫נסכים לזה?‬ ‫-כמובן. ואז נבסס אתו קשר.‬
‫אני אלך להזמין. תטפל בזה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-מישהו זרק עליי ליים.‬
‫הוא מזמין להם פיצה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אנסה לעלות לשם ‬ ‫כדי לראות יותר טוב את הדירה.‬
‫בבקשה, תתרחקו.‬ ‫-יק!‬
‫אני לא יכול לדבר עכשיו. אין תגובה.‬
‫ארבע פיצות קפריצ'וזה! אני אצטרך…אני מתנצל.‬
‫זה לא שלך…‬ ‫-לא, אני יודע.‬
‫פיצה קבב אחת. תהיה בשקט, בבקשה.‬
‫פיצה ג'ונגל אחת. ‬ ‫בלי נקניק, אבל תוסיף בוטנים.‬
‫פיצה אל טונו אחת, בלי בצל.‬ ‫שתי פיצות אל פונגי. תוכל לעשות את זה?‬
‫אין לנו פיצה קבב.‬ ‫-פשוט תשתמש בנקניק ותטגן אותו עוד קצת.‬
‫לעזאזל.‬
‫פשוט תכניס אותן לתנור.‬
‫אפשר להוריד את השרימפס?‬ ‫הם מיותרים. תבדוק בפתק.‬
‫בלי שרימפס, נכון?‬ ‫-סליחה.‬
‫אני יכול לקחת אחת מאלה?‬ ‫-לא, אתה לא יכול!‬
‫אני צריך שמונה פיצות, מייד!‬
‫היי. אימא או אבא בבית?‬
‫לא.‬
‫אפשר להיכנס רגע?‬
‫אני צריך להסתכל מהחלון.‬ ‫-לא.‬
‫זה ממש חשוב. אני שוטר.‬
‫מה אם אתה זקן סוטה?‬
‫הפיצות הגיעו. ג'ים עולה איתן. עבור.‬
‫ג'ק, מה קורה?‬ ‫-אני לא יכול לדבר כרגע.‬
‫סליחה.‬
‫למה נתת לו לעלות למעלה?‬ ‫-הוא הבוס.‬
‫אבל יש שם פצצה.‬
‫פלוץ זקן שכמוך.‬
‫אבא.‬
‫אבא?‬
‫מה לעזאזל אתה עושה? לא היית אמור לעלות.‬
‫נכון?‬
‫דיברתי עם השודד.‬
‫מה הוא אמר? איך הוא נראה?‬ ‫-הוא לובש כובע גרב.‬
‫רק הבאתי את הפיצות.‬
‫אפשר לקבל קצת מידע? מישהו נפגע?‬ ‫-לא, אף אחד לא נפגע.‬
‫לא. הוא ישחרר את בני הערובה?‬ ‫-עוד דרישה אחת.‬
‫הוא רוצה שידליקו זיקוקים. ‬ ‫ואז בני הערובה ישוחררו.‬
‫רק רגע. קודם פיצה ועכשיו זיקוקים. למה?‬
‫מה קורה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אבל למה עלית לשם? ‬ ‫זה חתיכת סיכון עם הפצצה הזאת.‬
‫מזל שלא קראנו לחבלן.‬
‫זו לא הייתה פצצה, אלה היו אורות חג המולד.‬
‫ותגיד למשטרת שטוקהולם לא להגיע.‬
‫אם נעשה מה שהשודד רוצה, יהיה בסדר.‬
‫אני צריך ללכת להביא זיקוקים.‬
‫זה מושלם.‬ ‫-כן.‬
‫יש להם מספיק כוח?‬ ‫-אני מקווה מאוד.‬
‫מעולה.‬ ‫-כן.‬
‫היי, יק. יק?‬
‫משטרת שטוקהולם מגיעה‬
‫ואתה נראה כמו שרקן עם נטיות אובדניות.‬
‫ברצינות. אני יכולה פשוט לסיים את זה?‬ ‫-לא עכשיו.‬
‫אני אזדרז, אני מבטיחה. ‬ ‫פשוט תשב ותיתן לי לראות.‬
‫בסדר, רק תעשי את זה מהר.‬ ‫-זה לא ממש מכוער…‬
‫יש לך מצית?‬
‫את יכולה להדליק את הפתיל?‬ ‫-בטח.‬
‫הם יוצאים החוצה, אבא. בוא, הם יוצאים!‬
‫לא עכשיו. רגע.‬
‫כמה יש שם?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫שישה, אני חושב, או שיש מישהו מאחוריהם?‬
‫רק רגע. שנייה.‬
‫יש שישה אנשים, נכון? גם הפושע שם?‬
‫לא.‬
‫זוזו מהדרך.‬
‫לא אמרת לשטוקהולם לא להגיע?‬
‫לא, כי יש שם שודד ולא נוכל לטפל בזה לבד.‬
‫מה המצב?‬
‫אני חושב שהגעתם לשווא,‬ ‫כי בני הערובה משתחררים.‬
‫באמת?‬ ‫-הנה הם. תסתכל.‬
‫בני הערובה משתחררים.‬ ‫-אנחנו צריכים לטפל בהם.‬
‫אני צריך עזרה.‬
‫הם הביאו את התותחים הכבדים.‬
‫זה היה בקומה השנייה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫בצד הצפוני.‬ ‫-כן, למעלה משמאל, קומה שנייה.‬
‫חבר'ה, אנחנו נכנסים. ‬ ‫סביר להניח שהחשוד חמוש.‬
‫כל כך הרבה.‬ ‫-תיזהרו. קומה שנייה. 14-02.‬
‫טוב.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫השארתי את הראש שלי בדירה.‬ ‫אני צריך את הראש שלי בחזרה.‬
‫אנחנו הולכים לתחנת המשטרה.‬ ‫-מה אם אין לי זמן?‬
‫יים, אני רואה תנועה בדירה. ‬ ‫יכול להיות שזה החוטף.‬
‫ייתכן שהחוטף עדיין נמצא בדירה.‬
‫קיבלתי.‬
‫משטרה!‬
‫נקי משמאל.‬ ‫-נקי משמאל.‬
‫נקי מימין.‬ ‫-נקי מימין.‬
‫הכול מאובטח. הדירה ריקה.‬ ‫-ריקה? לא יכול להיות.‬
‫אם היא ריקה, היא ריקה.‬ ‫-הם בטח לא חיפשו כמו שצריך.‬
‫יש גם דלת אחורית.‬
‫לא היית צריך לקרוא להם.‬ ‫-ריקה?‬
‫ססיליה, את בטוחה שראית מישהו בחלון?‬
‫כלומר…‬
‫אני לא בטוחה שזה היה אדם,‬
‫אבל חשבתי שראיתי משהו זז.‬
‫כן, משהו זז, אבל לא אדם.‬
‫אני לא יכולה לומר שראיתי מישהו.‬ ‫-לססיליה יש ליקוי ראייה?‬
‫יש לה בעיות ראייה כלשהן?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אולי זו הייתה הרוח.‬
‫יש שם דלת לחדר מדרגות. השגחתן עליה?‬
‫השגחנו על הדלת האחורית.‬
‫אתה אחראי לזה?‬ ‫-כן.‬
‫אני אחראי פה!‬
‫אתם שניכם יכולים לקיים פגישה מחר‬ ‫כדי להחליט מי הכי טוב בלהיות הכי גרוע.‬
‫תסלחו לי.‬
‫לפני שאלך, כל הכבוד על התסרוקת.‬
‫היא באמת יוצאת דופן. אתה נראה מדהים.‬
‫היא חותכת את הפנים שלך,‬ ‫ישר עד לבייבי פייס שלך‬
‫עם שפם מבולגן בסגנון שמעולם לא ראיתי.‬
‫מי סיפר אותך?‬ ‫-מילו.‬
‫מילו? עבודת מספריים מיומנת.‬
‫חמישה כוכבים.‬
‫ביי.‬
‫אל תיתן לזה לבאס אותך.‬
‫אני לוקחת את בני הערובה לתחנת המשטרה.‬
‫אל תשחררי אף אחד. ‬ ‫אנחנו צריכים לראיין את כולם.‬
‫צריך לאבטח את הדירה. יש דם על הריצפה‬
‫ויש אקדח שצריך להכניס למערכת.‬
‫את יכולה לטפל בזה?‬
‫בטח, אין בעיה.‬ ‫-מעולה, נגיע מייד.‬
‫תגידי למילו להביא את המספריים.‬ ‫-כמובן.‬
‫טוב, אני אקח את אנה-לינה, רו, אסטל ורוגר.‬
‫נכון? אתה תיקח את שרה, יוליה, מריה ולנארט,‬ ‫נער הפיג'מה.‬
‫מי זה נער הפיג'מה? הבחור בתחפושת הארנב?‬
‫אתה רוצה לראיין אותו?‬ ‫-כן, אני אראיין את הארנב.‬
‫אתה יכול לשלוח את רו, בבקשה?‬ ‫-בטח.‬
‫שדדו אותי בעבר. פשוט עושים מה שאומרים לך.‬
‫לא יוצרים קשר עין, ‬ ‫כי זה עלול להיתפס כמתגרה.‬
‫כן. בטח ראית משהו?‬ ‫-לא, הסתכלתי על הרצפה.‬
‫ספרי לי על עניין בני הערובה. מה את זוכרת?‬
‫היינו צריכים לשכב על הרצפה‬ ‫ואני הייתי עם הפנים לקיר.‬
‫מסכנה שלי.‬
‫את מסוגלת לתאר את החוטף?‬
‫לא הסתכלתי למעלה, אמרתי.‬
‫את יכולה לספר לי משהו שאת זוכרת?‬
‫המכונית שלנו חונה בחוץ. לא שילמתי.‬
‫שילמת?‬
‫האם הממשלה תשלם‬
‫את קנס החניה במקרה של לקיחת בני ערובה?‬ ‫בבקשה?‬
‫איך הוא נראה?‬ ‫-אני לא זוכרת כלום.‬
‫הוא היה גבוה או נמוך?‬ ‫-אני בכלל לא זוכרת שהייתי שם.‬
‫נראה לי שהיה לו זקן גדול מתחת לכובע הגרב.‬
‫אף אחד לא הזכיר את זה קודם. את בטוחה?‬
‫יכול להיות שאני מתבלבלת בינו ‬ ‫לבין הבחור במינימרקט.‬
‫הוא גם לובש שחורים.‬
‫אני מניח שגם לא ראית את השודד?‬
‫לא.‬ ‫-תודה. זה מספיק להיום.‬
‫תארי בבקשה את צורת הגוף שלו.‬ ‫-הייתה לו כרס בירה ותחת של שתיין.‬
‫למה אתה לובש את התחפושת הזאת?‬
‫למה אתה לובש מדים?‬ ‫-כי אני שוטר.‬
‫ואני ארנב.‬
‫אתה יודע איפה היה הפושע‬ ‫כשהוא הרשה לכם לצאת מהדירה?‬
‫אני בטוח שהוא עדיין היה שם.‬
‫בסדר.‬ ‫-יק, בוא נפסיק להיום.‬
‫בטח, בוא.‬ ‫-זה כל מה שהיה לי לומר.‬
‫ביי.‬
‫אני מת להגיע הביתה.‬
‫נמאס לי מזה.‬
‫אתן בטח עייפות ורוצות ללכת הביתה.‬ ‫-אנחנו בסדר.‬
‫זה היה יום ארוך וטראומטי לכולנו.‬
‫תוכלו ללכת בקרוב, ‬ ‫אנחנו רק צריכים לראות אתכן לרגע‬
‫באזור הקבלה.‬
‫בואו אתי.‬
‫טוב.‬
‫אז… ‬ ‫-טוב.‬
‫לפעמים קל יותר להיזכר בדברים ‬ ‫כעבור כמה ימים.‬
‫אני רוצה שתחשבו טוב בחג השנה החדשה.‬
‫מישהו בטח ראה יותר ממה שסיפרתם הערב.‬
‫כמובן שכולם ניסו כמיטב יכולתם.‬
‫תודה על זמנכם.‬
‫אפשר ללכת עכשיו?‬ ‫-בטח.‬
‫תודה.‬
‫נהיה בקשר. נדבר שוב עם כולם.‬
‫תודה.‬
‫שנה טובה.‬ ‫-גם לך.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה דעתך להירגע קצת לפעמים?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-הם בני אדם.‬
‫אני צריך להירגע?‬
‫כן.‬ ‫-אבל…‬
‫אני ארד לשורש העניין, ‬ ‫לא משנה כמה זה קשה להם.‬
‫אני אתפוס את השודד הארור הזה, אני אומר לך.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬