Чуй ме, Один...
ти най-стар баща на боговете.
Призови сенките на отминалите векове,
когато плетящите магьоснички Норни управляваха съдбите на мъжете.
Чуй за отмъщението на принца, угасено пред огнените порти на Хел.
Принц, достоен за Валхала.
Чуй ме...
Северният Атлантик
895-та година
Той е тук!
Тук е!
Майко, татко е тук!
Никога не влизай в моите покои без покана!
Кралят, милейди - кралят!
Идвам!
Один го доведе у дома.
Приветствам ви, Гарван кралю!
Приветствам ви, бойни Гарване!
Приветствам ви, господарю мой!
Бойни гарвани, приветствам ви!
Приветствам ви, пръстенодържател!
За моят брат!
Хайде!
Добре заварил, крал Аурвандил, Гарван войн! Добре заварил!
Като бойно куче, което се завръща при господарката си.
Дойдох да бъда окован от красивите кичури на моята кралица.
Винаги на разположение, господарю.
Принц Амлет...
твърде пораснал, за да бъде удостоен като дете.
Приветствам те, кралю мой!
Но...
татко ти никога не остарява за една мечешка прегръдка.
Как ми липсваше, сине мой!
Няма ли брат ти да ни удостои с присъствието си?
Не мисли за Фьолнир. Скоро ще се присъедини към нас.
Това кичеше врата на принцеса, когато го намерих.
Но то беше предназначено за моя принц.
Носи го винаги с любовта ми.
Благодаря ти, татко!
Моят крал!
Фьолнир! - Фьолнир се завърна!
Грубият човек се завърна!
Приветствам те, кралю мой!
Снабдете с питие това свирепо сърце и убиец на хора. Тогаз ще отпия за него.
Приеми чашата ми, сроднико!
Милейди!
Вижте как чашата на кралицата се подмокря за другите мъже,
не и за нейния крал.
Кой метал може да купи ароматна глътка?
Сладкото сребро? Или горещото желязо?
Тишина, куче!
С плодът Фрейр, ти клеветиш своя господар и господарка.
Моля те, братко! Това е просто шега! Шега!
ХЕЙМИР държи лош тон, но аз се държа като дълбок, заклет приятел.
Ела, братко!
Този тук се нуждае повече от твоите грижи, отколкото аз.
Торир.
Торир, синът ми!
За брат ми, Гарванът на войната! - За кралство Храфнси!
За вълк, Скол! - За вълк, Скол!
Врагът вкуси черният ми дроб.
Ранен ли си?
Почти. Фьолнир не трябва да е мой наследник.
Тази вечер съзрях в сина ми неговата невинност.
Трябва да бъде събуден за това, което го очаква.
Той е още кутре.
Да, на същата възраст като дядо ми, когато пое трона.
Било е различно.
Първо е трябвало да убие чичо си.
Не си виждал своята кралица цял един сезон. Ела...
Позволи ми да те отведа в нашите покои.
Не.
Моли се, късметът ми да ме изпрати на бойните полета,
след като надвия тази рана.
Отказвам да умра от болест,
нито да живея дълъг живот на срамна сива брада.
Трябва да умра от меч.
Ще умра с чест.
Не се тревожи!
Ще умреш в битка, господарю!
Вратите на Валхала те очакват, знам го.
Това е същия път, който извървях с баща ми. И той със своя.
Това е труден път за преминаване.
Не се страхувай, Амлет!
Прави както мен.
Кой лае?
Вълците на Всевишният?
Или това е лай на селските псета?
Лайте, вие малки кутрета!
Вие двамата се нуждаете от знание.
Да научите какво е да се живее и умре с чест.
Да бъдете убити в битка, а в смъртта, наградени от валкириите с питие.
Войната, която водите, ще ви отведе до тайните порти на Валхала.
Кутренца сте, които искат да станат мъже.
Докажете, че не сте кученца!
Не трябва само да сте мъже, но и да вечеряте като крале.
А ти малко кутре...
Какво си?
Надушвам звяр в шубрака.
За всяка глутница, трябва да е нащрек. Да се озърта и слухти.
Защото врагът може да е приклекнал впил нокти за засада.
Защо мислиш, че ТЕ трябва да те научат как да бъдеш мъдрец?
Мъдрост, за да не бъда заблуден. - Кажи ми, как Один загуби окото си?
Разгада тайната магия на жените.
Никога не разгадавай тайните на жените, защото ТЕ хитри са.
За това, жените могат да познават мистериите на мъжете.
Магьосничките Норни ги предят и тъкат, и наясно са със съдбата.
Живей с чест. - Живей с чест.
Пази семейната си кръв. - Пази семейната си кръв.
Знаеш ли какво означава това, Амлет, сине на Аурвандил?
Падна ли от меча на врага, ти трябва да мъстиш или да живееш навред в срама!
Ще го направя, татко. Аз ще!
Острието ми няма да утихне, докато не отпие кръвта от врата му!
И живей винаги без страх!
Защото съдбата ти е решена и не мож избяга ти от нея.
Закълни се!
Кълна се!
Това е последната сълза, която проливаш в слабост.
Ще се завърне тогаз, когато най-много сърцето ти съкрушено е.
Сега, погледни безстрашно като мъж!
Приближи се, Амлет!
И от нашата кръв, принеси се до дървото на кралете.
Татко!
Бягай! Бягай!
Бягай там, където е мястото на страхливците!
Съзряваш погледа на брат си с изумление.
Знаех добре, че ще го сториш.
Жалко, че никога преди не си обръщал внимание на копелето.
Сега, погледни колко бързо брат ти замахва с меч!
Замахни, братко!
Замахни!
Но знай, че носенето на краден пръстен, не ще те направи достоен владетел.
Пропит той с кръвта ми, която скоро ще плъзне от ръката ти като Смок.
Твоето кралство няма да го бъде.
Нека това злодеяние задушава нощите ти приживе.
Докато пламтящото отмъщение не те обгори до смърт.
Замахни!
За Валхала!
Крал Аурвандил е мъртъв!
Да живее крал Фьолнир! - Да живее крал Фьолнир!
Приветствам ви, мой кралю! Приветствам ви, мой кралю!
Донесете ми главата на момчето!
Разпръснете се!
Ти в дясно!
Заемам се! - Там!
Заобиколете го!
Ще го сторя бавно.
Приветствайте, Фьолнир Безбратният!
Приветствам ви, крал Фьолнир! - Приветствам ви, крал Фьолнир!
Приветствам ви, крал Фьолнир!
Крал Фьолнир си намери кралица.
Фьолнир! Фьолнир! Господарю!
Момчето...
Момчето е мъртво.
Морето го погълна.
Потъна като камък.
Ще отмъстя, татко! Ще те спася, майко! Ще те убия, Фьолнир!
Земята на Венетите
Години по-късно
Бащата на войната ви нарежда! Преобразете кожата си, братя!
Мечки и Вълци - берсерки, потопете се в ярост!
За Валхала!
Какво правиш? Хайде, хайде!
Хайде!
Отивай там, старо...
Тези диваци имат нужда от свещеник.
А ти, Бьорнулфур, се справи отлично.
Никога по-добре.
Когато те намерихме като малък...
знаехме, че имаш сърце от студено желязо.
Слабак!
Аз съм силният! Единственият велик!
Майко!
Свири, глупако, свири!
Пълзи в сенките, убиецо на моя народ!
Крий се!
Въпреки че брат ти ми открадна очите,
аз те виждам.
Не съм ничий брат.
Не е достатъчно за човек, който никога не плаче.
Принц, Амлет!
Принцът, който... избяга от съдбата си.
Звяр, който... не се грижи за никого.
Звяр, който... пуска сълзи на хората в очите.
Сега си спомни, за кого си пуснал последната си сълза.
Спомни си клетвата да поправиш грешното.
Спомни си за краля на гарваните.
Спомни си!
Споменът идва от соления океан, на който трябва да си.
На края на света.
Подхранващ се от ледената река на омразата, която тече във вените ми.
Ще те отведе до северен остров,
където извира пламтящо езеро.
Извиващо се от Черния планински връх.
Там ще удавя убиеца на баща ми!
Следвай опашката на лисицата до дома на Пророка.
Потърси съдбовния меч, който отговаря на твоята жестока ярост.
Защо ми даваш напътствия, вещице?
Където падне пепелта ти...
друга ще започне своето пътуване.
Мома кралица.
Пусни ме.
Не мож избяга от съдбата, която Норните са сплели.
А сега, върви!
Тези роби ще отидат при Викингите в Упсала.
Тези на пазара при Неурите в Киевска Рус.
Тези изпрати при Арите в Константинопол.
А тез силните,
ще отидат чак до брега при Фьолнир в Исландия.
Кой е този Фьолнир?
Фьолнир Безбратният.
Наречен така, след като убива брат си. Опозореният крал Аурвандил гарванът.
Знам за него.
Защо тези роби отиват за Исландия? Фьолнир управлява Храфнси.
Той избяга към затънтената граница със съпругата и сина си,
след като норвежкия крал Харалд превзема кралството.
Фьолнир уби брат си напразно. Сега той е овцевъд.
Татко!
Не се тревожи,
когато срещна собственика ти, ще му благодаря за жарта, с която ме дари.
Донеси тези две въжета.
Твоите овчи дрехи не те прикриват, северняко.
Кой те изпрати тук, ораторке на заклинания?
Кой би искал да бъде роб?
Скрий хитростта си.
Покажи на овчаря, че си овца.
Ще покажа на овчаря смъртта.
Дръжте се!
Ела тук!
Не мърдай!
Дръж се за ръката ми!
Държа те!
Драугр - призрака
Ще отмъстя, татко! Ще те спася, майко! Ще те убия, Фьолнир!
Исландия
Към брега!
Станете и се опитайте да се довлечете.
Натам!
Хайде!
Нека изгние!
Чайките ще го изкълват. Гладни са.
Движи се, робе!
Защо ще се криеш на такова адско място?
Тази земя крие зло.
Съдбата ми ме доведе тук.
За да намеря откраднатото от мен.
И какво е то?
Майка. Баща. Кралство.
Това ли е твоето кралство?
Предателят, който открадна кралството ми,
избяга тук, когато друг крал го отне от него.
Ще си тръгна, щом приключа с него.
Аз съм Олга от Брезовата горичка.
Тази вечер се заклевам да избягам от този пуст остров.
Тогава ще трябва да се изправиш срещу много врагове.
Както и ти.
Но ти ще се изправиш срещу тях сам.
Виж, силата ти чупи костите на мъже,
а аз имам хитростта да им разбъркам умовете.
Вие двамата, запъвате веригата!
Движете се!
Защо правим това? - Кое?
Това. - Кое?
Това е робска работа.
Ти си вождът.
Това е твоя храм, а аз съм наследник на това свято място.
Никога не се знае дали това място, ще те превърне в крал или роб.
Най-добре е да си подготвен и за двете.
И за да предотвратиш последното, това, което трябва да направиш,
е да покажеш на робите си, че си толкова силен, колкото са те.
Но... никой не ни гледа.
Отиди да донесеш трева и помисли какво ти казах.
Дръж щита си далеч!
Спри! - Хайде.
Не, не!
Фьолнир, господарю!
Вашите овце са тук.
Хайде, покажи ми ги!
Къде са останалите? - Станете на крака!
На крака, роби!
Сега, копелета!
Жалко за тези.
Не са издръжливи.
Няма да издържат зимата.
Продай всичките.
Дай да видя този.
Задържаме го при нас.
Не съм впечатлен...
от неговата воня.
Никога не ме гледай в очите, робе!
Е, чудя се как наричат звяр като теб във венетската земя.
Аз съм Бьорнулфур.
Само по името може да се разбере, че е силен като мечка.
Но ако си вълк в овча кожа, кълна се, че сам ще ти тегля ножа.
Ще запазим този.
Останалите могат да потеглят.
Но майка има нужда от две в кухнята и една за прането.
Върви!
И двама мъжки за реколтата. - Добре.
Тези двете за кухнята, и тази за прането.
И изберете двама мъжки за къра.
И тази също.
Избелете ръцете й...
и дългата й коса.
Искаш да избягаш, а - Мечо-Вълк?
Дори да избягаш от тази ферма, ще бъдеш мишена за гладните лисици.
Този остров е безплодна пустош.
Най-добре се приспивай.
Хапи, хапи, хапи!
Крадлива демонична кучко!
Махай се! Махай се!
Далеч от мен!
Далеч! Махай се!
Махни се!
Ще отмъстя, татко!
Ще те спася, майко!
Ще те убия, Фьолнир!
Махни се! Върви!
Отиди да пикаеш!
Там!
Спрете там!
Вие, продължете с това! Заедно, сега!
Да не си изгуби ума?
Обърни!
Затвори вратата!
Намери ли го?
Това, което си изгубил.
През деня в къщата, когато беше там.
Намерих го.
Сипи ми още.
Това е кошмар...
Тогава трябва да се събудиш.
Техният кошмар.
Ти!
Ти, движи се сега! Идваш с нас!
Не ти е мястото тук. Фьолнир те иска по-близичко.
Ако се изгубя, ще дойдеш ли да ме откриеш?
Ще дойдеш л... - Ти!
Седни, Амлет - син на Аурвандил.
Твоя преследващ ме другар ли ти рече за мен?
Не.
Друг, по-приказлив.
Старият безумец.
ХЕЙМИР.
Той говори за отминалите дни.
И дни, които тепърва предстоят.
Фьолнир му отряза езика
и изтръгна очите,
преди да го убие.
А аз ги възвърнах наново.
Любезни приятелю...
сега и за теб ще мъстя.
Боя се, че трябва да се обърнеш към мен.
Уви, не му направих нови уши.
Срещнаха острието на Фьолнир.
Достатъчно!
Знаеш защо дойдох.
Все още си звяр, облечен в човешка плът.
Говори, вещере! - Така да бъде, робе!
Скитащият пророк...
събуди се сега...
от твоята смърт!
Чуй ме...
ХЕЙМИР!
Той дойде!
Привет, кутренце!
Търся оръжието, което Норните на съдбата избраха за моето отмъщение.
Чуй ме...
Изкован е от най-смъртоносните оси,
които някога пълзяли са изпод корема на червеите.
Меч от тайно най-рядко желязо.
Заключващ се като кост с кост, а в ръката на собственика той е вятър.
Острието му остро е като зъб на дракон.
Ухапването му никога не може да бъде притъпено, счупено или закривено.
Острието му отпива само човешка кръв.
На бойното поле е като никой друг.
Неговото име е...
Драугр - призрака.
Кръвопиец.
Обреченият.
Естеството на меча е магия.
Защото може да бъде събуден само в тъмната нощ.
Или около Черните порти Нифлхайм.
За Портите Нифлхайм, мечът ми ще бъде справедлив.
Ще се радвам да нахраня Драугр за една вечна нощ.
А ще се насладиш ли на момента, в който ще трябва да избираш
между добротата на твоя род или омразата към враговете?
Нищо от това.
Сърцето ми знае само отмъщение.
Насочи ме.
Трябва да посетиш собственика на Драугр: Обитателя на планината.
Белязан е той в нощта от светлината на пълнолунието.
Тъй като сенките му не са гостоприемни домакини.
Белязан е той в нощта от светлината на пълнолунието!
Торир ще избере най-силните.
Иска да докаже, че хората на Хакон...
Желязната брада родени са от кал и вода.
Да.
Калта ще бъде всичко, което ще остане от тях.
Раки!
Раки.
Отведи Раки у дома.
И вие двамата, почти разсъмване е, бързо към леглата.
Да, господарю. - Раки!
Ти, събуди я!
Събудия я. Знаеш коя.
Събуди се, Олга! Събуди се. Стани на крака.
Косата на валкирия.
Моята пищна славянска кучка.
В мензис си курво!
Ще се грижиш да е чиста, или и двете ще потънете в земята.
Благодари се на Норните, че окованата жена е единствената кръв
която тече в къщата ти тази вечер, страхливецо!
Аз съм глупак.
Беше предсказано, че ще убия убиеца на баща ми в пламтящото езеро.
Докато дойде този ден,
ще измъчвам човека, който направи живота ми ад.
Сега спи спокойно, нощно острие!
Да. Ние жадуваме за отмъщение.
Но не можем да избягаме от съдбата си.
Поставете ги в редица, хайде!
Чакай! - Не го закривай!
Къде ни водят?
Нещо за празник на вожда.
Снощи го видях при теб.
Тогава знаеш, че докосването на Фьолнир няма да го бъде,
и ще трябва да напусна острова. - Хубаво го мазна.
Намерих студеното желязо, което ще го заличи.
Кога ще го направиш? - Когато трябва.
Засега ще преследвам тази ферма като гладен труп, избягал от гроба.
Той смята, че Амлет отдавна е мъртъв. - Да, но... майка ти?
Тя ще се наслади на мъката на Фьолнир.
Само симулира любовта си, за да защити детето.
Няма ли... - Когато я освободя, ще взема момчето.
Ще ме върнат в кухнята. - Нашият план си заслужава чакането.
Отивай. - Бьорнулфур, движи се!
Ти, отзад! - Побързай!
Торир, милорд, липсва ни един човек.
Това е за неделния пир.
Не съм дете, косата си е моя.
Зная зрели мъже, които се нуждаят от жена, за да укроти косата им.
Поставете ги в редица!
Ще можеш да празнуваш след играта, робе. Премести се веднага!
Господарю!
Торир, господарю!
Можеш ли да се биеш, робе?
Съзерцавай ме в очите, робе.
Попитах: знаеш ли как да се биеш?
Какъв е този шум?
Никога ли не си виждал Кнатра преди?
До настъпването на нощта ще си видял достатъчно.
Борба до кръв!
Хвърли го тук!
Засрами се, глупако!
Имаме нужда от още мъже!
Не, не!
Гунар! - Не!
Спрете играта, сега!
Не го докосвай!
Гунар! - Спрете играта!
Отдръпни се, човеко! - Гунар!
Сбогом, кутре! - Не!
Фьолнир, помогни му!
Гунар, Гунар! - Събуди се!
Глупаво дете, събуди се!
Гунар, Гунар! - Гунар!
Събуди се! Събуди се, Гунар! Събуди се!
Гунар, Гунар!
Събуди се! Събуди се!
Събуди се!
Победихме ли?
Говори като син на истински вожд!
Смел юнак! - Смел си, Гунар!
Ти!
Насам.
Показа се смел и лоялен.
Когато се върнем във фермата, ще ти бъдат предоставени привилегии.
Работата ти ще бъде по-малко трудна. Ще командваш чуждото бреме.
И Бьорнулфур...
като награда за това, че ни спечели играта, ще ти позволя да избереш жена.
Дори онази славянска мърла, която ти хваща окото.
Татко също я съзерцава.
Постоянно.
Но знай, че никога няма да бъдеш свободен човек.
Вонята на нисък роб никога не ще избяга.
Да.
Благодаря ти.
Ще ни липсва чистенето ти на кензалника.
За сина ми, Гунар!
За вълк, Скол! - За вълк, Скол!
Олга!
Намери ме.
Беше ли се изгубила?
Само ако си ме дирил.
Майко Земя, чуй молитвата на дъщеря си.
Покажи ни пътя как да унищожим нашите поробители,
и насочи любовта ми към неговата огън и скръб.
Какво правиш?
Тук, където нишките на съдбата ни свързаха,
прегърнати от дърветата, аз говоря с майката Земя.
Какво ти отговори?
Ще ти помогне да стигнеш до майка ти.
Моята земна магия ще разпали пламъците на твоя меч.
Утре вечер, ти и аз,
ще започнем този кошмар...
и ще доведем живота на Фьолнир до хаос.
Пирът на Нощното острие
Приключвай.
Обратно към конюшните.
Ти!
Слугите на Фрейр?
Сложете ги пред престола на нашия господар.
Лебедче!
Не бойте се, първи сте от многото! - Милосърдие!
О, ще разбера кой е направил това!
Ще ги открия и ще им изтръгна очите!
И ще им откъсна езиците!
Всички ще ридаят в Нифлхайм!
Погледни, татко! Погледни какво е сторено с моите смели приятели!
Християнски чудовища! Чудовища!
Чудовища!
Мечко, ти ли направи това?
Отговори ми! Отговори ми!
Спри това! - Сине!
Възвърни покоя си!
Те бяха добри момчета.
С Фрейр, ние ще отмъстим.
Отведете го.
Прав ли е Торир?
Може ли да са християнските диви свине?
Техният бог е разлагаща се плът, закована на дърво.
Но защо?
Тези момчета никога не са ги докосвали.
А те как биха могли да намерят оръжия?
Не.
Тези рани не са от нашия свят.
Този смутен дух ще язди отново.
Той върти гладно острие.
Хайде, ще му приготвя жертва.
Вървете...
кръвожадни християни!
Правете каквото ви се казва!
Движение!
Гъбите, взех ги.
Не тази нощ. Духовете ще нахлуят, има още кръв.
Черен дух, отслабни!
Отнеси този дар при стопанката си,
която стопанисва твоя яростен труп.
Раки! - Раки!
Какво има, Раки? - Раки!
Седни, Раки! Раки!
Раки!
Освободи го.
Фрейр, изглежда, го е избрал за себе си. Мислейки, че е годен за пир.
Явно заслепен от кръвта му. - Моля се, гладът му да утихне.
Това не е дело на моя Бог.
Това е заклинание.
Тази вечер ще бъдете въоръжени, за да защитавате фермата, а тя е и ваш дом.
Как бихме могли да им се доверим, да ни защитят?
Ето, куче!
Баща ти не иска бунт от ужасени овце. Не се съмнявай в мъдростта му!
Върви!
Черни сънища, пробудете се!
Да, роби! Дръжте коловете си!
Няма да отблъснете демон с тези клечки.
Дай тук!
Гладни?
Тази вечер вие ще сте храната!
Отидете да глътнете въздух.
Аз ще свърша тук.
Продължете!
Не ги докосвай! Не ги съзерцавай в очите!
Нощните духове са влезли в черепите им, и са им яхнали умовете!
Торир, тук! Виждам го!
Махни се!
Тази вечер преди зазоряване.
Татко.
Остави ме.
Мечът ти е доста дълъг!
Спри с еротичните си шеги.
Аз съм твоя син.
Амлет?
Жив ли си?
Жив като смъртта.
Заклех се да оцелея до този момент.
Утре ще завърша делото с чест.
Едва тогава, ще разбера дали животът ми харесва.
Ти си син на майка си. - И на баща ми.
Дойдох да отмъстя за крал Аурвандил.
Да задавя предателя - чичо ми, в собствената му кръв.
И да те освободя.
Виждам, че си наследил милосърдието на баща си.
Какво?
Никога не съм го оплаквала.
Ти беше неговата кралица.
Баща ти ме завлече на трона,
защото му родих син.
Не.
Неговата привързаност беше само към среброто и курвите му.
Не знам дали той имаше сърце, за да те обича.
Стига! - Страхливец, преструващ се, че е крал.
Той беше едно нищо. Беше поредния кръстосващ зъл роб.
Дръж си езика зад зъбите!
Плюеш в лицето на мъртвия си съпруг!
Той имаше този брат.
Добрият брат.
Копелето не се срамуваше от себе си. Нито от овчарлъка.
Чичо ти ме обичаше. Познаваше добре миналото ми.
Амлет.
Нима вярваше, че приказката, която ти разказах, е истина?
За благородна булка, родом от земя Бретания.
Никога не съм била негова благородна булка.
Колко лесно ставаме принцеси, когато зверовете ни крадат за свои жени!
Да.
Беше заченат насила в майка си.
А Гунар беше заченат с любов и интерес.
Не.
А сега чуй това.
Аз бях тази, която умолявах на колене Фьолнир да убие крал Аурвандил.
Притисках устни си към силната му мъжествена ръка.
Целувах я...
и си просех,
да не се задава никога този ден.
Фьолнир нареди смъртта ви заедно с благословията на твоята майка.
Но аз го видях.
Видях как Фьолнир те отвежда.
Крещя. - Крещях ли?
Смях се. - Лъжеш!
Сега, когато си тук, какво ще правиш?
Трябва да убия теб и всичко, което ти е скъпо.
Но ти ме обичаш. Тъй както син обича майка си, а майката сина.
Спаси живота на брат си. Ти...
Ти обичаш!
Ти...
... обичаш!
Никой освен мен, не те познава така добре.
Готов си за отмъщение.
Дете, родено от дивотия.
Но, ако убиеш Фьолнир,
ако убиеш Торир...
и ако си толкова разярен, че да убиеш моя Гунар,
ти ще бъдеш моят нов крал.
И заедно,
ще трябва да управляваме.
Кучка!
Вкусът ти и умът ти вонят на баща ти!
Трябваше да си мъртъв с него! - Думите ти са отрова!
Аз съм твоята смърт!
Къде е майка ти?
Кажи ми.
Къде?
Тя е червей като Фьолнир!
Ще унищожа него и всичко, което тя обича!
Ще бъда ледена буря от желязна стомана!
Ще имам своето отмъщение!
И още!
Но какво ще правим сега?
Трябва да се отправя към хълмовете.
Майка ми откри кой съм. Скоро и всички други.
Ще тръгна с теб. - Не.
Те не знаят, че си част от това. Утре ще ме ловуват.
Защо?
Закла ли я?
Няма да заколя жена. Дори тази вещица.
Торир лекува моята луда ярост.
Добро облекчение.
Утре вечер ще се върнеш да убиеш Фьолнир ли?
Ако Норните на съдбата го позволят.
Каквото и да се случи утре, бъди готова за бягство.
Сърцето му...
Неговото...
Сърцето му... Той е взел сърцето му!
Какъв демон е това?
Какъв демон изяжда сърцето на смел млад мъж?
Фрейр, чуваш ли ме?
Овладей болката си! Бъди силен мъж пред нисшите си роби!
Тук няма зъл дух!
Казах ти! Казах ти!
Това е моят прокълнат син Амлет!
Но нали го убихме като момче.
Трябва да ми повярваш! Той е тук!
Чудото на Аурвандил все още е живо!
Страхувам се, че е бил доведен тук от духа на гарваните и твоя мъртъв брат.
Това е невъзможно. - Мисли!
Той уби хората ти! Уби най-големият ти син!
И няма да спре, докато не пропълзиш под земята с нашия Гунар до теб.
Амлет е!
Никой бог не може да ти помогне с тази задача!
Трябва да откриеш сина ми и да го убиеш със собствените си ръце!
Нека думите ми бъдат точило за твоята яростна тъга!
Защото наказанието от снощи, не беше дело на един човек.
Открий робите, които са в съюз с него.
Открий ги!
На колене!
Казах, долу!
Не знам и не ме интересува дали роб е помогнал за смъртта на сина ми,
но това е краят, който всички ще срещнете, ако не говорите сега.
Не?
Сега виждам, че страха от женска кръв е преодолян!
Ти! Ама разбира се, че си ти!
Фьолнир!
Остави я на мира!
Предлагам ти сърцето на сина ти в отплата на нейния живот!
Аз съм вълкът Амлет!
Син на крал Аурвандил войнът Гарван!
Аз съм неговата мъст!
Разчленете го!
Доведете го при мен! - Нарежете го!
Той е мой!
В края на краищата...
ти си точно като баща си.
Зло породено от зло.
Откъде си сигурен, че това е сърцето на сина ти,
а не сърцето на бясното куче, което уби преди две нощи?
Къде е?
Не можеш... не можеш да ме убиеш.
Дори и да замахнеш с меч.
Не и сега.
Не е моето време.
Ще умра в битка.
Къде е сърцето на сина ми?
Один старият баща ще победи вашия бог на ерекцията.
Бой се от него! - Тишина!
Ще се върна за сърцето ти,
а майка ти и аз ще го изядем.
Один, нека Валкирия, твоята мома войн ме придружи до ослепителните ти порти.
Виждам баща си и майка си!
Виждам мъртвия си род!
Виждам господаря си в залата на Фрейр!
Той ме вика при себе си!
Тази вечер скърбя за края на Торир.
С тази остра стомана изпращам аз към дървото на предците, твоя любим кон.
Сега ти си единственият ни наследник!
Часът на скръбта отмина.
Времето на отмъщението настъпи!
Това не е Валхала.
Не те отнесох толкова далеч.
Аз не съм Валкирия.
Мечтите за задгробния живот трябва да почакат.
Освен това...
още не съм приключила с теб.
Съдбата ми ме отведе в Исландия, за да изпълня обещанието си за мъст.
Но съдбата...
не ме подготви за среща с теб.
Мислех, че винаги ще трябва да усещат сърцето ми като камък.
Не можех да си помисля, че ще го отворя за последен път.
Жертва себе си, а можеше да избягаш.
Но ти се върна за мен.
Никога не съм се чувствал близък с друг човек.
Не и от дете.
Ще прокълна злото на майка ти.
Тя заличи миналото ми.
Дали Норните на съдбата, не са сплели друга нишка, която да последваш?
Какво ти казаха твоите богове?
Че, където и да отида, трябва да те взема със себе си.
Имам роднини в Оркни.
Можем да намерим... можем да намерим безопасно място там.
Заедно.
Не мога наистина да повярвам, че можеш да угасиш огъня на отмъщение.
Омразата е всичко, което някога съм познавал.
Но ми се иска да мога да се освободя от нея.
Ти избери.
Нека намерим бъдещето си.
Добре заварили, моряци.
Палубата на тази дървена лодка ще бъде близо до земята след 21 дни,
ако духчето на късмета ни се усмихне.
Чаках хората на Фьолнир.
Синът му трябваше да се присъедини към нас.
Торир отплава по-рано...
със собствения си кораб.
Откотви! Платната долу!
Въжета горе! - Горе!
Следвай вятъра, кормчия! - Ще го!
Раната?
Не е нищо спрямо това, което ти се е случило.
Вече я забравих.
Кръвта на семейството ми!
Моята собствена кръв е вътре в теб!
Ти си кладенецът, от който ще се въздигне нашия род.
Не исках да ти казвам, докато не бях сигурна, че детето е в безопасност.
Е, ако Фьолнир е жив, децата ни никога няма да бъдат в безопасност.
Ако узнае за това, ще те преследва с целия огън на боговете.
Не може да чака! - Спри!
Сега има жива нишка, която ни свързва.
Бях глупак.
Желаех да избягам с теб от съдбата си.
Дървото на живота ми показа, че ще имаме две.
Моят меч, той ще ги спаси.
Но ти трябва да дойдеш с нас. Трябва!
Беше пророкувано, че трябва да избера,
между добротата към моя род или омразата към враговете ми.
И виж каква надежда извира пред нас.
Избирам и двете.
Заведете я в Оркни.
В замяна на този пръстен, моите роднини ще ви дадат 9 пъти повече.
Не, не, Амлет!
Ще бъдеш майка на крал и кралица!
Не бива да бягаме от съдбата ни!
Не!
Амлет!
Плавайте с мен, дъщери на Северния вятър!
Заведете мен и моите сподвижници до бреговете на предците на моите деца!
Там ще ви покажа една брезова горичка...
и безкрайни клони, с които да танцувате в бурен бяс,
възхитени от праведния ви дъх...
В Я Т Ъ Р
Там е! Последвайте Фьолнир!
Той е!
Залостете къщата!
Кутрето, което някога ловува, изяде твоя нос.
Сега вълчо порасна...
и кръвчицата ще ти омляска.
Каквото и да чуете, остане тук.
Пази го.
Пази двама ви в безопасност. - Ще.
Вдишайте свободата...
и правете с нея каквото пожелаете!
Фьолнир!
Никога!
В сърцето.
Благодаря ти.
Майко!
Ще те срещна пред Портите на Хел.
При Портите на Хел...
ще ме намериш.
И там ще умреш...
от ръката, която уби баща ти.
Портите на Хел
Прободена от желязо.
Всички ще се срещнем отново, пред здравите врати на стария Отец.
Ще отмъстя!
Ще почета кръвта ни!
Ще прережа нишката на съдбата!
Ще отмъстя!
Ще почета кръвта ни!
Ще прережа нишката на съдбата!
Ще отмъстя!
Ще почета кръвта ни!
Ще прережа нишката на съдбата!
Ще отмъстя!
Кръвта ми изтича...
Валхала чака!
Нишката, която ни свързва, никога не ще се скъса.
В безопасност сме.
Сега премини през Портите на Валхала.
С Е В Е Р Н Я К Ъ Т
Превод: Z a l M o r x i s