Vent!
- Jeg vil bare snakke med deg. - Kom deg ut, Ekko.
Jeg vil bare...
Jeg vil bare snakke med deg, Pow... Jinx.
- Du er for sen, Ekko. - Vent!
Det er alltid en dans med deg.
Jeg skal bare sette meg litt. Få igjen pusten.
Se om jeg kan snakke en venn fra å sprenge oss i luften.
- Jeg er lei av å snakke. - Nei!
Jeg lærte noe av noen...
...veldig spesiell...
...at uansett hva som har skjedd før...
...så er det aldri for sent å bygge noe nytt.
Noen det er verd å bygge det for.
Du og håndheverne må vinne meg tid, så jeg kan stenge hexportene.
Det er vår eneste sjanse.
Viktor er i sentrum for alt dette, hva?
Vi er ment å tape denne kampen.
Hvis han når hexportene...
Da er det best at vi stopper ham.
Flytt dere!
Forsterk artilleriet! Vi kan ikke la dem bryte gjennom.
- Gå! - Kom igjen.
Hold døren!
Lad om!
- Gi henne luft. - Du klarer deg.
Dukk!
Tilbake!
Kom igjen!
Kom.
Rundt porten!
Frekt, lille venn.
- Flytt troppene dine og vent der. - Bli her.
Kom igjen!
Jeg advarte deg mot farene ved forhold på jobben.
Desperasjon er døren til glemsel, barn.
La oss få det overstått.
Jeg satte pris på varmen din.
Hvis du bryr deg om meg, sparer du livet deres.
Du oppnår ingenting med dette meningsløse blodbadet.
Fortsatt en rev.
Soldat!
På rekke!
Avfyr!
Vi stikker!
Hvor er Viktor?
Trass i omstendighetene, Jayce...
...er jeg glad for å se deg.
En del av deg må fortsatt være der inne.
Jeg er mer enn jeg noensinne var.
Hvilket valg har vi?
Mor, se hva ambisjonene dine koster.
Du har ofret alt.
Rictus. Kino.
Denne byen jeg bygde for familien vår.
Var den for oss, hadde du ikke kjempet mot meg.
Du er ingen Medarda.
Du husker din...
Hold kjeft og slåss!
Vi!
Det er løsningen du og jeg har søkt hele livet.
En slutt på ondskap, urettferdighet.
Alle blir sin egen forfatter i en uavbrutt saga av fremgang
som vil gagne alle.
Folk fortjener å få velge sin egen skjebne.
Valg er galt. Det er hvordan vi kler og tilgir
våre primitive instinkter som driver oss til splittelse.
Død, krig, fordommer.
Spilt energi bare for å konsumere seg selv,
men vi kan alle være enige.
Forent.
Du kjempet bra, barn.
Nå!
En ulv viser ingen nåde.
Datteren din er smartere enn du tror. Jeg salutterer deg, Ambessa.
For en som ikke har gaven, var du likevel en torn.
Hva gjør du, søster?
Jeg ser ansiktet ditt, bedrager.
Slue jente.
Du er ulven.
Du skulle ikke ha kommet tilbake.
Du forstår det ennå ikke, hva? Jeg er alltid med deg.
Selv når vi er verdener fra hverandre.
Stopp denne galskapen, Viktor.
Det er nettopp det jeg skal.
Øynene dine lyver ikke...
...når sinnet ditt...
...er åpent, Jayce.
Vander.
Pappa?
Så du det?
Det perfekte skjæringspunktet mellom orden og kaos.
Er det dette du ser?
Denne konflikten.
Dette meningsløse sløseriet.
Jeg kjenner sinnet deres, Jayce.
De vil ha et bedre liv, men følelser kolliderer med fornuft.
Menneskehetens selvdestruerende motsigelse.
Du har alltid ønsket å kurere det du mente var svakheter.
Beinet ditt.
Sykdommen din.
Men du var aldri ødelagt, Viktor.
Det er skjønnhet i ufullkommenhet.
Det gjorde deg til den du er.
En uatskillelig del av alt...
...som jeg beundret ved deg.
Den innretningen kan ikke finnes.
Jeg trodde jeg ville at vi skulle gi verden magi. Nå...
...vil jeg bare...
...få partneren min tilbake.
Hvorfor insisterer du på det? Etter alt jeg har gjort?
Fordi jeg lovet deg det.
Hvorfor ga du meg dette?
Hvorfor?
Jeg trodde jeg kunne gjøre slutt på alle lidelser i verden.
Men da alle ligninger var løst...
...var alt som var igjen...
...sletter med drømmeløs ensomhet.
Perfeksjon har ingen belønning.
Bare en slutt på strebenen.
I alle tidslinjer...
...i alle eventualiteter...
...kan bare du...
...vise meg dette.
Du må gå, Jayce.
Vi skal avslutte dette sammen.
TOLL
Vi!
Skynd deg, du kan nå den andre kanten.
Vi!
Hva er det du...?
Vi!
Vi?
Du kan ikke redde ham.
Vi!
Alltid med deg, søster.
Du kan lese om krigen i Piltover.
Men historien er skrevet abstrakt nok til å svelges. For dens sannhet...
...smerten bak alle oppofrelser...
...gledesrusen ved alle triumfer...
...er mer enn man burde tåle.
Vi...
...hvis valg førte oss hit...
...vil bære dem for alltid.
Vår eneste trøst er at for hvert tap fant vi noe godt.
Et lys... som var verd å vinne...
...verd å kjempe for.
Selv om vi er dømt til å gjenta våre feil...
...og starte enda flere konflikter...
...er ikke historien vår over.
HEXPORTENE
Er det...
...sang?
Det er bare en melodi mor pleide å nynne.
Er du fortsatt med i kampen, Violet?
Jeg er skitten under neglene dine, søta.
Jeg er ikke lett å bli kvitt.
Tekst: Nina Flesvik