Sitt kvar, tack.
Kärleken till friheten.
ENDAST ROLLBESÄTTNING
Södra Kaliforniens öken.
En ogästvänlig och karg vidd
utan nåt annat än apelsiner,
som faktiskt är rätt saftiga.
Men på 1950-talet, här i Kaliforniens gassande sol,
sipprade en idé ut ur sanden.
En idé som snabbt blev till en störtflod
och därefter till en flödande tropisk flod.
Vi lämnar civilisationens sista utpost
och åker in i Amazonas övre delar.
Jungle Cruise har glidit igenom dessa tropiska vatten i nästan 70 år
och återskapat majestätiska elefanter, flodhästar, krokodiler, giraffer,
pirayor, lejon, noshörningar, apor, exotiska växter, stenblock och...
...The Rock?
-Okej. -Japp, där är han.
Han räddar världen med Emily Blunt i en film
inspirerad av en av Disneylands mest långvariga attraktioner.
Jag är inte rädd.
Varför skulle du det?
Disneys Jungle Cruise är omtyckt för sina kaptener
som levererar knivskarpa vitsar...
Jag vill peka ut lite växter för er.
...och intellektuell humor...
Ta så många bilder ni vill.
Alla har sina snablar på sig.
...även känt som...
Pappaskämt.
Jag älskar vitsar.
Vi förnekar det.
Men framför allt
är Jungle Cruise ett klassiskt Disneyland när det är som bäst.
Men innan vi går ombord för att lära oss
hur ett fuktigt, tropiskt ekosystem hamnade i södra Kalifornien...
Ett båtbesök i avlägsna, äventyrliga delar av världen.
...och i andra Disneyparker världen över...
...måste vi börja i den torra öknen i början av 1950-talet
där en man vid namn Walter Elias Disney började få ett visst rykte
om sig som djurälskare.
-Hej, Mimmi! -Inte den söta, animerade sorten.
Nej. Söta, lilla kanin.
Vi pratar om djur med mördarinstinkt,
såna som aldrig bär jackor eller byxor.
Vår historia börjar med Walts kärlek för djur i alla former och storlekar.
Fascinationen växte när han drev en framgångsrik seriestudio
och strävade efter animerad perfektion.
För att behålla deras charm,
måste animerade teckningar fånga naturliga rörelser
och attityder hos djur.
Så, vi studerade rörliga bilder på vilda djur
i deras naturliga miljö.
Vi samlade ihop många filmrullar med vilda djur under vår Bambi forskning.
Under tiden
upptäckte Walt inte bara hur man ritar Bambi bättre,
utan likt ett vilt djur ville han inte slänga rester,
speciellt rester av bra filmklipp.
Det ena har alltid lett till det andra och Bambi var inget undantag.
Naturscenerna i forskningen gav en oväntad utdelning.
Det vill säga många möjliga djurdokumentärer.
Det handlade om att njuta av storheten och uppskatta naturen och riktiga djur.
Walt insåg att han lätt kunde bli...
En live action-producent. Så han skapar sin första True-Life Adventure.
Med hjälp av filmklippen kunde Walt skapa en dokumentärfilm.
Signerad, förseglad...
Den handlar om Sälön.
...och levererad.
Den blir nominerad till Oscarsgalan, vinner bästa kortfilm
och det var början på 13 True-Life Adventures,
varav åtta vann en Oscar.
Det stämmer. Walt hade fler smokingar än en pingvinkoloni.
De är alltid så formellt klädda.
Walt Disneys rykte var nu beseglat,
inte bara som en Oscarsvinnande skapare av animerade filmer,
utan även som en skapare av naturdokumentärer.
SLUT? EN WALT DISNEY PRODUKTION
Men Walt ville säl-ja in...
Nej, den funkar inte.
...ännu en True-Life Adventure han hade jobbat på hemma...
Föräldraskap.
Allt började med en pappa med två döttrar
som undrade vart de kunde åka
för att ha kul tillsammans.
Han åkte till Griffith Park
för en dag med sina döttrar.
Walt satt på bänken och matade ekorrar med nötter
och såg flickor åka karusell.
Jag tänkte att nåt borde byggas,
nån sorts nöjesinrättning
där föräldrar och barn kunde ha kul ihop.
Vi vet alla vad idén slutade med.
Japp. Precis här.
Disneyland.
Och från den första skissen av Disneyland,
till nästan alla sen dess,
innehöll Walts otroliga vision för parken en exotisk, djungelkantad flod
som slingrade sig runt på kartan.
Han skapade Jungle Cruise
för att han ville skapa en upplevelse för människor
som inte kunde resa runt jorden på den tiden,
och föra olika delar av världen till folket.
-Ja. -Han älskade idén
om en reseskildring av världens exotiska vattenvägar
som han kunde ta med sina gäster på.
Och kom ihåg
att internationella resor till exotiska resmål var svårt då.
Få åkte till Afrika.
Få visste hur flodhästar betedde sig i vatten.
Graciöst, uppenbarligen?
Men fram till 1954
var det bara stora ord från Walt Disney.
För allt Walt hade var en grundidé för en exotisk båttur,
ett år på sig att bygga Disneyland och en väldigt torr plats att göra det på.
Det regnar i genomsnitt 30-35 cm, och det är en öken.
Men Walt Disney Company översvämmades av talang.
Så Walt vände sig till en kille som var duktig på väta.
Om man tittar på Harper Goffs kreationer åt Walt,
ubåten Nautilus för En världsomsegling under havet,
så var han en produktiv designer.
Harper var en av de första Imagineers.
Han skapade de första koncepten
för det som skulle bli känt som Jungle Cruise.
Men Harper inspirerades inte av havets djup.
Jag har sett Afrikas drottning och jag gillade den.
Han såg stor potential
i en film om en vresig kapten med tvivelaktig hygien
som puttrar längs Ulangafloden i Östafrika
med dess vyer, faror och badmöjligheter.
Så Afrikas drottning var en bra början.
Med tyngdpunkt på början, för innan det var färdigt,
var de tvungna att börja här eller kanske där.
DISNEYLAND PLATSKONTOR
De behövde lösa det snabbt, så Walt samlade sitt team
och berättade om sin vision för Jungle Cruise.
Walt berättade om båtturen
med stor inlevelse.
Sen försökte hans kreatörer visualisera det han hade sagt
och vi skapade en skiss av turen.
Och slutresultatet blev en omfattande kryssning
som inte bara flöt nedför Östafrikas floder
utan alla världens djungler.
Vi har saker från södra Stilla havet och från Afrika.
Vi har saker från olika delar av världen.
En värld långt ifrån Anaheim, men inte länge till,
för när Disneyland började byggas...
Schaktmaskinen kom dit, redo att gräva diket för floden.
För att lotsa de bulldozrar som ska gräva en djungelflod i snustorr jord,
använde Harper Goff 50-talets teknik.
Harper Goff plockar upp en pinne
och ritar flodbankens ena kontur,
och när han är klar
går han tre, fyra meter åt andra sidan
och ritar den andra konturen
och så får bulldozern utgå från dem.
Arvet från Harper Goffs mäktiga pinne,
inte en riktig pinne,
finns kvar än idag.
Jungle Cruise var ett stort jobb,
för vi byggde en djungel på en åker.
En överväldigande uppgift. I den här världsliga utmaningen
finkammade Walt sin egen trädgård
där han hittade landskapsarkitekten Bill Evans.
Han hade hjälpt Walt att anlägga ett leksakståg vid sitt eget hus.
Ingen fara. Han kommer tillbaka.
Nu var det full fart framåt på ett mycket större projekt.
Bill Evans, vår landskapsarkitekt,
skulle fylla Disneyland med så mycket natur som möjligt.
Man fick lära sig medan man jobbade.
Mycket av det här hade aldrig gjorts förut.
Hjulen snurrade och det fanns ingen tid att förlora.
Jungle Cruise var den första attraktionen som de bröt...
Sälen?
-...mark för. -Visst.
De började med Jungle Cruise tidigt
för att alla träd skulle få växa en säsong.
Man såg till att området runt Adventureland
planterades tidigt och tätt för att skapa en bakgrund
för de äventyrsberättelser vi ville berätta.
Träd kräver tid. Man kan inte fejka eller tvinga dem.
Men de började inte helt från början.
De ville spara så många av de ursprungliga träden som möjligt,
för ju fler de sparade,
desto färre behövde de köpa och plantera.
I ett virrvarr av färgglatt bevarande...
De träd som skulle sparas var märkta med grönt och de andra med rött.
Men, givetvis...
Schaktmaskinsföraren var färgblind.
Så han plöjde urskillningslöst igenom allt.
Till hans försvar är allt svartvitt...
Men på ett eller annat sätt behövde Bill träd.
Han åkte runt i Anaheims olika grannskap
och i Kalifornien
och köpte folks träd, han köpte deras exotiska växter
till parken.
Och ett av träden blev till och med en kändis
som kallas Dominguez-palmen.
Mina farföräldrar fick palmen i bröllopspresent.
När Walt köpte Disneylands mark
visste han att trädet hade sentimentala rötter.
Walt lovade att vi skulle ta hand om den
och den flyttades från parkeringen
och planterades här.
Det var i Jungle Cruise-attraktionen, och de flyttade den.
Den flyttades återigen vid expansionen och planterades vid kön.
Jag kan stå i Adventureland och se den.
Det är ett högt träd.
Det var ett färdigt träd.
Men Bill behövde desperat fler och började leta
längs de nybyggda motorvägarna i södra Kalifornien.
Interstate 5 planerades
precis bortom platsen de valde.
Bill räddade till och med fällda träd.
Motorvägarna som gick genom förorterna
i Los Angeles-området,
gjorde det möjligt att rädda en massa träd
som vi annars inte hade hittat.
Vi bokstavligen slet loss dem från schaktmaskinens käftar.
Vi kom dit dagen innan de skulle förstöras.
Vi fraktade dem till Disneyland.
Jag kan peka ut träd efter träd.
De kom från Santa Monica Freeway och Pomona Freeway.
Men att skapa en djungel
med material från stadsdjungeln
räckte inte.
Bill reste runt hela världen
för att samla frön att plantera i djungeln.
Och det mest exotiska trädet av alla,
känt för sin sällsynta, söta frukt och ljuvliga nektar.
Japp, apelsiner.
Några av de apelsinträd som sparades hamnade i Jungle Cruise.
De planterades upp och ner
för rötterna ser ut som exotiska träd,
och de blev till buskage i Jungle Cruise.
Men buskaget var bara bakgrunden
till en flod full av exotiska djur.
En kille kör runt en kombi i ett dike
och säger: "Det här ska bli Jungle Cruise."
Hej, hur är det?
"Här ska lejon hoppa fram.
Och den där jordhögen ska bli hyenor."
Med lite fantasi kan man säga...
"Wow, vad häftigt."
Men var skulle lejonen och hyenorna komma ifrån?
Från I-5:an, som träden? Knappast.
Walt ville ha riktiga djur på Jungle Cruise.
Det låter spännande.
Man insåg snabbt
att det skulle bli en tråkig åktur för våra gäster.
För, oavsett vad ni har hört, så sover lejon inte bara på natten.
Djur gillar att sova mycket på dagen.
Hur ska man göra så att folk kan se dem?
Frågan hade egentligen bara en lösning.
De insåg att de var tvungna att skapa konstgjorda djur,
för då kan man se flodhästarna hela tiden.
Skapa flodhästar och konstgjorda djur
för att fylla en djungel och en flod?
Det hade aldrig gjorts förut.
De uppfann tekniken från grunden,
med lite stöd.
Men Walt hade en fördel. Åtta stycken för att vara exakt.
Arbetet med tredimensionella figurer började
när vi behövde en jättebläckfisk för filmen
En världsomsegling under havet.
Filmen visades i slutet av 1954 och var en filmisk triumf.
Så smokingarna togs återigen fram och Walt vann två Oscar till 1955.
Tajmingen var rätt bra för Walt
och det numera arbetslösa Oscarbelönade specialeffektsteamet.
Hela specialeffektsteamet
som hade gjort de mekaniska effekterna i filmen
rekryterades för att skapa levande djur till Jungle Cruise.
Men den senaste tekniken 1955
var lite annorlunda mot idag.
Många nya plastmaterial hjälpte oss att skapa djungelodjuren.
Parkens första robotar, jämfört med de Animatronics
vi har i parkerna idag
är väldigt primitiva.
De skapade trots allt primater, men ändå.
De var definitivt mekaniska
och man såg lederna i deras ansikten och käkar.
Och anledningen...
Animatronics var hydrauliska.
Hydrauliska innebär att de hade olja i sig under högt tryck
som rörde på lederna.
Och som i många pressade situationer hjälper det att gömma sig bakom en buske.
Noshörningarna kunde vara
bakom buskaget och giraffer kunde,
även utan ben,
så kunde han äta på trädtopparna.
Giraffen tornar upp sig över alla.
Den är svår att skilja från vår mekaniska version.
Beroende på från vilken vinkel man ser honom.
Men alla djur kan inte gömma sig i buskarna.
Den mest sofistikerade animeringen var flodhästarnas.
Vi visste att djuren inte kunde gå.
För de behövde vara fästa i nåt.
För att lösa det återvände filmskaparna till studion.
På kulissen vi byggt
för ubåten i En världsomsegling under havet,
placerades vår monorail under vattnet.
Och för att hålla illusionen intakt,
har vattnet färgats i en fin grön nyans
för att dölja all mekanik,
för de söta, autentiska öronen viftar inte på sig själva.
Men alla tillkortakommanden i de vilda djurens utseende,
kompenserade deras läten för,
vilket Walt Disney själv fick erfara.
Walt Disney hade tillbringat så mycket tid i parken att han ville sova där.
Inför den första natten så hittade ingen strömbrytaren
för att stänga av alla djungelljud.
Han klagade på att han inte kunde sova.
Han fick vara uppe hela natten
för det var lika illa som att vara i en riktig djungel.
Den här kartan är en påminnelse om hur väl dold Jungle Cruise är.
För här är Walts lägenhet och här är Jungle Cruise,
precis vid parkens entré och precis bakom en sovande Walt.
DISNEYLAND BRANDSTATION
Lägg märke till
att Walts lägenhet ligger ovanför brandstationen.
Men Walt kunde snart slappna av
för Disneylands öppningsdag närmade sig snabbt.
Bara några dagar innan Disneyland öppnar,
så vill vi berätta om vad som har hänt
och låta er dela vår glädje och kamp mot klockan.
Djungeln hade växt i ett år, så alla växter började ta sig.
Floden var delvis fylld och båtarna kopplades in.
Walt Disney var förstås med på jungfruresan.
Det var en stor leksak för ett stort barn.
Jungle Cruise var ett häftigt leksakshus
som man kunde leka i.
Fint vattenfall. Men vänta, var är alla djuren?
De installerade fortfarande de elektromekaniska djuren
som finns där.
Så han vet att det är på håret.
Det viktiga inför 17 juli är att det ser bra ut för tv-tittarna.
Och tv-tittarna var viktiga, för parkens framgång
hängde på ett bra första intryck.
Så med miljontals människor som tittade...
Pressen måste vara enorm för honom.
För glöm inte
att Walt inte bara byggde en djungelflod i en öken,
utan han byggde även ett slott, flygande elefanter,
flygande piratskepp,
en fungerande ångbåt, små fungerande bilar...
Allt på ett år.
Så det är förståeligt...
Alla sa: "Hur fan tänker ni?"
Så här, så klart. När vindbryggan äntligen fälldes ned den 17 juli 1955,
sparade de här tv-pionjärerna med sina...
Tjugonio kameror, dussintals anställda.
-och en... -Ronnie Reagan.
...det bästa till sist.
Vi verkar ha varit överallt, Walt, visst?
Jag hoppas det. Jag vet inte.
Har vi inte missat nåt?
Det verkar så.
Ett helt land?
Adventureland.
Det är min favorit. Vi går dit.
Vi är i början av ett riktigt äventyr.
Det stämmer, ett riktigt äventyr. Kanske det bästa av dem alla.
Nu är alla ombord. Tack, kapten.
Vi kan åka.
Vi är redo för en åktur på världens tropiska vatten.
Man kan inte tro det. Färgerna är otroliga.
Det finns sällsynta träd och exotiska lövverk
som flugits hit från jordens alla hörn.
Och I-5:ans vägkanter. Men det funkade verkligen!
Sändningen av Disneylands invigning på ABC
lockade en publik på 90 miljoner människor.
Det var det största live-spektaklet på tv dittills.
Det är anmärkningsvärt
med tanke på USA:s befolkning bara var 170 miljoner.
Publiken är precis som dem. De är åskådarna.
De ser sig själva vara där.
Det var det som sändningen gjorde,
man hamnade på en plats man ville vara på.
Och den premiärdagen på Disneyland,
hur pinsam den än var...
...visade att Walt Disney hade skapat nåt helt otroligt.
Och efter bara ett galet års arbete
flöt nu en exotisk flod genom Anaheims torra landskap
och Walt kunde äntligen sova gott.
Och göra sig redo för dag två.
De kommande veckorna var Disneyland otroligt populärt.
Och ryktet om exotiska Jungle Cruise spreds.
Och liksom dokumentärserien som den inspirerades av,
var Jungle Cruise full av exotiska djur och intressant fakta
som berättades av de livs levande kaptener
som navigerade på Jungle Cruise
och uppträdde inför 30 exalterade gäster per båt.
Håll utkik på krusningarna där framme.
Kaptenerna höll snarare utkik efter chefen
för Walt kom ofta ombord och skakade om båten.
Walt åkte Jungle Cruise,
kaptenen var nervös
för Walt Disney var i båten.
Hej, Walt.
Han körde båten i rekordfart.
Han flög genom djungeln i full fart hela tiden.
Han frågade: "Dick, hur lång är turen?"
Han visste att den tog sju och en halv minut.
Han sa: "Den tog bara fyra minuter."
Hade ni kul?
Han sa: "Hur skulle du känna om du gick på bio
och de skar ut mittremsan ur bilden?"
Han sa: "Dick, vi måste genomföra en fantastisk show.
En konsekvent show, oavsett hur lång kön är."
Så satte cheferna in små alarmklockor i alla båtar,
så kaptenerna skulle tajma sitt tal med en viss tid.
Alla lärde sig och vande sig.
Nästa gång Walt åkte Jungle Cruise
så var tiden normal och han klev av utan att säga ett ord.
Det är en komplimang i Walt Disneys värld.
Det är så man får hans godkännande.
Numera använder de bara landmärken för att tajma turen.
Och styrningen styrs helt av en undervattensräls,
vilket förklarar styrning med en hand.
Lite för nära.
Så vi stannar här,
för alla som har åkt Jungle Cruise de senaste 30 åren
minns nog saker lite annorlunda.
Dagens Jungle Cruise är inte den Jungle Cruise vi inledde med.
Walt ville att Jungle Cruise skulle vara allvarligare.
Självklart.
Walts True-Life Adventures var inte alls roliga.
Men det hände en del spännande saker.
Se upp för pytonormen.
På höger sida närmar vi oss
de stora alligatorerna.
Akta händerna, snälla. Akta handen.
Med tanke på mängden väta,
var Jungle Cruise torr och informativ...
Det här djuret saknar stämband.
...utbildande...
Nu är vi på Cochinchinas Mekongflod.
...och helt humorlös.
I den här tropiska regnskogen har varje träd en bröstbukett.
Det är en missuppfattning att det inte fanns nån humor
i början av Jungle Cruise.
Vi har en kopia av det första manuset med ett skämt i.
Om du tittar på andra sidan
kan du säga att du nickade åt en giraff.
Det är inget bra skämt, men det är ett skämt.
Ron Dominguez var tvungen att dra de dåliga skämten.
Han både planterade sina morföräldrars träd
och fick ett jobb.
Man hade ett enkelt manus och ibland slängde man in egna saker.
Ingen är inbjuden till den här familjemiddagen.
När man tänker tillbaka så var det nog rätt töntigt.
Fem år efter Disneylands invigning
hörde Walt en mamma säga att hon hoppade över kryssningen
för hon hade åkt den förut.
Det ögonblicket inspirerade Walts nya filosofi.
Så länge det finns fantasi kvar i världen
blir Disneyland aldrig färdigt.
För att bekräfta sina misstankar,
vände sig Walt till sin främsta skojare som hade sett till
att så många av Walts filmer var roliga och gulliga.
Även om han var en animationslegend
såg Marc Davis ett stort problem med Jungle Cruise.
"Den är tråkig." Han sa: "Va?"
"Det finns ingen humor."
En nickning åt humorn. Men det var ett problem.
Enligt Marc kände han att Disneyland måste vara en plats...
Dit folk kommer in, tittar på nåt och skrattar högt.
Men det fanns inget sånt där.
När Walts humorlösa föraning bekräftades tog Marc Davis karriär en ny vändning
från legendarisk animatör till Jungle Cruise-reformatör.
I början av 60-talet kom Marc Davis på de skämt
som är synonyma med dagens attraktionen.
Han inkluderade humor i allt han gjorde.
Han uppfann karaktären,
och ärligt talat uppfann han det sagoberättande
som vi använder än idag med hyenorna och aporna.
Marc Davis kom på några koncept
för att både göra attraktionen mer skämtsam
och djuren mer realistiska
bland dem som syntes i Jungle Cruise.
Jag försökte skapa nåt som folk förstod,
nåt som folk kan relatera till
och nåt som de skulle kunna reagera på.
Metaforiskt sett
tömde Marc Davis floden på all torrhet
och fyllde floden med dussintals nya scener och djur.
Och tack vare framstegen inom Audio-Animatronics-teknologin
kunde Marc släppa loss ström av nya idéer.
Elefantsnabeln hade tidigare rört sig upp och ner eller i sidled.
Och Marc ville att den skulle röra sig i en cirkel.
Så vi fick göra en helt ny prototyp
och komma på en helt ny plan.
De använde en särskild slang
som var flexibel, tålig och framförallt vattentålig.
Även kallad vattenslang.
Det här var utmaningar
som vi dagligen ställdes inför.
Under en kreativ rusning
kördes elefanterna in från Imagineers högkvarter.
Som tur var fick snabeln rum.
Marc oroade sig för vad Walt skulle tycka om de många elefanterna.
"Det finns en sak du nog inte kommer att gilla, Walt."
Jag sa: "Ingen kan åka turen
och se alla elefanter samtidigt."
Men Walt fick en idé han aldrig skulle glömma.
Han sa: "Vad bra. Så nästa gång de kommer
så ser de nåt helt nytt."
Första gången kanske de ser...
-En liten stråle. -Och andra gången...
En stor stråle.
Walt sa till Marc Davis: "Det är ett cocktailparty."
Eller hur? De kommer att prata
och det gör inget om man inte hör talet.
Men vet du? Gästerna vill åka om och om igen
för att upptäcka mer under resans gång.
Marcs talang för att göra en seriös attraktion skämtsam
var före sin tid.
Men vissa skämt baserades på stereotyper
som nu anses olämpliga.
Walt Disney bad mig om idéer till tåget
för att marknadsföra...
...djungelflodturen.
Som en mästare på bra idéer...
Han sa: "Gud, nej.
Det är för bra. Vi måste säga det i åkturen."
Det är tillfredsställande att åka med en publik
och se att folk fortfarande skrattar.
De skrattande hyenorna har äntligen nåt att skratta åt.
Tack vare Marc Davis skrattade nu alla.
Min historia med Jungle Cruise började
när jag var en liten unge med stor afrofrisyr.
Vi bodde i Florida
och kunde åka till Disney.
Jag minns att jag åkte Jungle Cruise
och det var spännande och kittlande
och man visste inte vad som kom härnäst.
Man hamnar i en annan värld.
En värld där primater är beväpnade,
för det enda som är roligare än en beväpnad gorilla
är en kapten som är...
Skämtsam.
Som förfader till modern Imagineering,
var det logiskt att Marc Davis skulle göra många...
Pappaskämt som alla kan och hatar.
Var försiktiga. Ginger är bitsk.
Jag älskar ordvitsar.
Hon är tuff och bitter.
Jag älskar Jungle Cruise.
Det är ett bitskt skämt,
men jag tänker fortsätta dra det.
För de pröjsar mig även för bitska skämt.
Kaptenerna får mig att skratta.
De är bra på att berätta historier.
Det är det magiska med Jungle Cruise.
Okej, folk kan borda båten nu.
I båten finns en smart och charmig kapten.
De tar med dig på en fantastisk resa.
Den tar tre veckor.
Men det kommer att kännas som tio minuter.
Åren gick och det kändes som årtionden, för det var det.
Och precis som djuren
som bodde i den ursprungliga attraktionen,
hade Jungle Cruise utvecklats till en annan sorts upplevelse.
Jungle Cruise blev en populär attraktion
tack vare skämten.
Det var roligare att lyssna på kaptenerna
och deras fantastiska skämt, än att se
alla vilda djur runt om.
Oroa er inte.
Mycket av informationen från originalet finns kvar.
Det där är Schweitzer Falls.
Schweitzer Falls uppkallades efter en berömd man,
en berömd upptäcksman och forskare, dr Albert Falls.
En väldigt viktig man här omkring.
Men för att förtydliga, ingen improviserar.
Åh, nej! Ett gäng gorillor verkar ha tagit över safarilägret.
Gör inget som låter som en banan.
De lockas av det.
Okej, vi sticker.
När det gäller manuset sitter alla kaptener i samma båt.
Man får en kopia av manuset och det är som en meny.
Jättegoda ordvitsar.
Men istället för förrätt, huvudrätt,
så är det regnskog, elefanter, flodhästar, safari.
Sovande zebror.
Han ser död ut... Dödstrött.
Lejonen njuter av sin favoritmat idag,
väl kylda zebror.
Man får välja vilka man gillar,
så att alla kaptener får samma skämt.
Men det skiljer sig ändå lite
på hur de pratar
och på vilka de väljer.
Jag tror att den där noshörningen försöker peka.
De pekar alltid med hornen.
Min stil? Jag skulle säga att jag har ett ganska energiskt
och sarkastiskt Jungle Cruise-prat.
Tigrar kan hoppa över sex meter.
Men vi är bara fem meter bort, så de hoppar över oss.
Nåt annat som du kanske missar
är en smart signal till de andra kaptenerna på floden.
För här i flodhästbassängen avfyrar de sin pistol uppåt.
För ni vet,
de måste bevara de mekaniska flodhästarna.
Vad finns det mer för jobb där du får stå i en båt med 45 gäster
och bara dra skämt?
Djungelns näst mest fruktade djur
är den afrikanska elefanthanen.
Och om ni undrar
vilket djungelns mest fruktade djur är,
så titta här, där står hans svärmor.
Men det finns ett skämt som överträffar de andra.
Så perfekt utformat att det har blivit legendariskt.
Man har sett det på film,
en applåd för det enastående...
Vattnets baksida!
Så det är...
Vattnets baksida. Ser ni?
Testa inte det hemma.
Då slår ni huvudet i kranen.
Vattnets baksida, Schweitzer Falls.
När jag hörde det för första gången tänkte jag:
"Jag borde nog förstå det."
Det är inte logiskt.
Vattnets baksida är helt ologisk.
Men samtidigt är det helt logiskt.
Det är ett skämt som alltid är roligt.
Kom ihåg att berätta det!
Om man glömmer dra vattenskämtet, då säger gästerna till
att man glömde att dra vattenskämtet.
Typ: "Hur vågar du?"
Förutom att förarga superfans,
så har vattenfallen ett praktiskt syfte.
Det är blandningsstationen för färgen som gör vattnet grönt.
Det finns en i varje djungel.
Hur man än ser det,
markerar vattenfallet stunden
då Jungle Cruise åker mot bryggan.
Men inte utan en sista vink till den ursprungliga båtturen.
Där är min gode vän Trader Sam!
Hej, Trader Sam. Hur är det?
Den fina historien bakom Trader Sam
började på Jungle Cruise 1955.
Trader Sam är kaptenernas vän.
Han hänger vid flodkanten
och samlar in saker som han tar med sig
till sin Enchanted Tiki Bar och sin Grog Grotto.
Vilket bara är ett stenkast bort.
På tal om stenar...
Förlåt, inte dem.
Den riktiga The Rock.
Jag har kört många Jungle Cruise-båtar
genom åren, i flera parker.
Förhoppningsvis inte så här.
Och ni tänker nog:
"Wow, jag har aldrig sett dig där, Rock."
Han har helt rätt.
Såklart inte, för det hände i mitt huvud.
Och det var fantasin inuti det muskulösa, Musse Pigg-älskande huvudet
som gjorde honom till en stjärna
i Disneys filmversion av Jungle Cruise.
Välkommen till ditt livs äventyr.
Det är kul att se att deras kläder
är inspirerade av Afrikas drottning.
Kan du ta rorkulten, fröken?
-Va? -Kom igen.
Det är inte bara en hyllning till Afrikas drottning.
Titta på hattarna.
Det är fint att se kopplingen till vårt arv här på attraktionen
med filmen som inspirerade oss.
Men framför allt
var det Jungle Cruise inspirerade den,
fylld med action och komedi...
-Jag har det. Eller inte. -Nej...
Filmen har mycket gemensamt med attraktionen
och mycket som skiljer sig åt.
-Vattnets baksida! -Precis!
Dwayne kommer inte att säga...
Vattnets baksida.
-Det funkar när han säger det. -Världens åttonde underverk.
En värld som nu är full av Jungle Cruises.
Det började när floden sträckte sig från Amerika
till Tokyo Disneyland 1983.
Här var det den första åkturen som åkte medurs.
Sen har vi Hongkong,
som i sig är en fuktig och halvtropisk destination.
Den här versionen är annorlunda.
Gästerna dras in i en episk strid
mellan eld- och vattengudarna
och att vara på baksidan av det är en lättnad snarare än skojigt.
Trots att detta globala flodnätverk
inte är fysiskt sammanlänkat,
så delar kaptenerna en gemenskap och en gemensam historia.
Som kapten fick jag åka till Tokyo
för att träffa andra kaptener från hela världen.
De kom från Disney World,
de kom från Hong Kong Disneyland
och vi fann varandra direkt.
Men deras band handlar inte bara om skämten,
trots att många säger att Kevin var roligast på sin tid.
Nej! Stygga elefant! Dåligt sprut. Vi sticker innan han laddar om.
Han har laddat om. Ner! Vi leker kurragömma.
Många vänner har lämnat
och sen återvänt, för Jungle Cruise
är som terapi för dem.
Det är ett sätt för dem att glömma allt annat.
Bara berätta skämt och ha kul.
Jag skulle utan att tveka hoppa på en båt och snacka
och sen ta på mig shorts.
Förhoppningsvis inte i den ordningen.
På många sätt är Jungle Cruise mer än en attraktion.
Den representerar Disney Parks långa historia.
Det finns alltid ett Törnrosaslott
och det finns alltid en Jungle Cruise.
De kommer alltid att förbli intakta.
Åkturen har funnits sen invigningsdagen
och karvades ut ur öknen i det tomma, torra intet
av Harper Goff och hans pinne och Bill Evans och hans räddade träd.
Och med hjälp av Marc Davis
växte det till den tjocka, frodiga, älskade attraktion som det är idag.
Jag pratade med Walt.
Jag sa: "Jag kan göra det på två sätt.
Ett dyrt eller ett billigt sätt."
Och han svarade: "När man gör nåt
och man gör det tillräckligt bra,
då betalar allmänheten tillbaka."
Med nästan en miljard gäster som besöker enbart Disneyland,
kan man lugnt säga...
Allmänheten uppskattar och accepterar det jag har gjort i alla dessa år.
Det är en stor belöning.
Det är det säkert. Om du var tvungen göra om det,
skulle du göra nåt annorlunda?
Jag hoppas att jag slipper göra om det.
Tänk på Walts vision för Jungle Cruise.
Walt ville att gästerna skulle uppleva ett riktigt äventyr,
som äventyren de såg på tv i True-Life Adventures.
Och det här förverkligades
när Disneys Animal Kingdom öppnade i Florida 1998.
Walt hade nog varit väldigt stolt.
Han hade sagt: "Ja, precis! Så här ska det vara.
Riktiga djur där gästerna kan sätta sig i bilen
och tro att de är i Afrika."
Nästan alla är imponerade av
och nyfikna på Adventurelands realism.
De verklighetstrogna djuren, de autentiska, tropiska omgivningarna.
Det hade Disney varit stolt över.
Jungle Cruise började
och vi levererar med full kraft
en komplett vision i dagens Animal Kingdom.
Men Jungle Cruise är mer än bara en språngbräda
för Disneys fängslande upplevelser.
Den klassiska attraktionen handlar inte bara om kaptenerna,
skämten eller djuren.
Utan om den kreativa beslutsamheten hos den första kaptenen
som mot alla odds seglade ut på äventyr
som inte ens var i närheten av hamnen.
Tillbaka till civilisationen.
Det har varit ett nöje att resa med er.
Tack, allihop. Jag hoppas kunna åka med er igen.
Men nu är det dags för oss att stiga av.
Ha en bra dag. Ta hand om er och kom ihåg...
Jag glömde det.
TILL MINNE AV RON DOMINGUEZ
Undertexter: Emelie Nilsson