ОРИГІНАЛЬНИЙ АНІМЕ-СЕРІАЛ NETFLIX
Вважається, що сезон томатів - це літо,
хоча смачніші за все вони восени й на початку зими.
Перепрошую.
Що таке?
Схоже, треба буде трошки почекати.
Почекаємо тоді.
Не хвилюйся.
Я обожнюю готувати.
Іноді я пригощаю своїх сусідів по кімнаті.
Коли я готую, на душі відразу стає так спокійно.
ТРИВОГА ШЕФ-КУХАРЯ
Ось. Смачного.
Давайте їсти.
Як же все-таки Різ смачно готує.
Тільки чомусь завжди дуже гостро виходить.
Отакої. Знову перестарався.
Буду більш обережним.
Як це сталося?
З тієї самої ночі я все більше втрачаю відчуття смаку.
Я з'їв альпаку Тема з його власної згоди, і тепер…
я єдиний ведмідь, який близько потоваришував з травоїдним.
Як і їжа, він віддав мені свій смак,
і ми тихо й спокійно розчинилися один в одному.
Станьте ще прекраснішими, мої спогади.
Щоб я не забув, який Тем на смак.
Ми ж найкращі друзі.
Щоб мої спогади про той вечір із ним оживали в усій своїй красі.
Я приймаю тебе таким, який ти є, Різе.
Їжа повертає радість життя.
Теме, ти посміхався, коли я поклав тебе в свою пащу.
Це ти з'їв Тема, так?
Поки я живий, робитиму все можливе, щоб більше нікого не вбили і не з'їли.
Я розчавлю тебе за Тема.
Ці двоє, вони мене розкриють.
Вони спаскудять мою дружбу з Темом, моє шкільне життя.
Я мушу їх заткнути.
Цього невгамовного барана і звихнутого вовка.
Що зі мною не так?
Я навіть зустрів Луї…
і мені вже час подумати, як розібратися з Різом.
А минулої ночі мені наснився непристойний сон про Хал.
Бажання так і пруть із мене.
Ще б це був перший раз.
Вони змінюються, та їх стає все більше.
Такі справжні, яскраві.
Лавина палких бажань.
Звідки? Звідки вони беруться в моїй голові?
У моєму тілі немає нічого і близько настільки м'якого…
Агов!
Ти чого?
Так пристрасно тримаєш.
Це не сон!
Що не сон?
Зазвичай я тебе тут не бачу.
Я проходила повз.
Твої уроки скінчилися?
Я хотіла тебе побачити і нормально поговорити.
У тебе є зараз час?
Так. Може, підемо кудись?
Ось, сідай.
Дякую.
Цікаво, чи дав він сам собі клятву.
Який же він хороший.
Хал, тобі цікаво на заняттях?
Не дуже, заняття як заняття.
Він молодший за мене, а поводиться так, наче він мій батько. Так кумедно.
А Луї - навпаки, як розбещена дитина.
Він був невпевненим у собі, але впертим,
був таким сумним і завжди самотнім.
Гарний сьогодні день, правда?
Леґосі.
Люблю тебе.
Я дуже тебе люблю.
Ого! Правда?
Так.
Здається, вона вперше сказала про це прямо.
Дякую.
Ти сильний, добрий, величезний і надійний.
Щобільше я в тебе закохуюсь, то більше переживаю за Луї.
Що?
Ой, не зрозумій мене неправильно.
Ні, в мене більше немає до нього таких почуттів.
Леґосі, послухай мене.
Між мною і Луї все скінчено. Немає ніякого кохання.
Проте я все ще за нього хвилююсь.
Він не відповідає на повідомлення, на дзвінки.
Коли травоїдні втрачають одне одного з поля зору, вони сприймають це гостріше.
Ми одразу непокоїмося, раптом його спіткало лихо?
Я нічого не можу вдіяти…
Я хочу міцно-міцно її обійняти.
Уві сні я щосили стискаю тебе в обіймах
і торкаюсь тебе, але…
Хал, ти така маленька.
Розмір її тіла…
Про що ти?
Він основа всього мого життя.
З того самого дня, як я на тебе напав,
різниця у розмірах стала для мене проблемою, яку треба вирішити.
Хал, я більше не зроблю жодного нещасним.
Леґосі.
Я зроблю все, що зможу.
Який же ти дивак.
А коли цими руками з усім розберусь, міцно стисну тебе в обіймах.
У твоїх рогів сьогодні дивовижний аромат.
Я їх натираю воском із медом. Тому вони так сяють.
Ясно. Я обожнюю їх до нестями.
Піно, ти ходиш у Театральний гурток? Тобі там цікаво?
Мені довірили головну роль у новорічній виставі.
Прийдеш подивитися?
Звісно, прийду. А що за роль?
Я гратиму чарівного юнака, душу якого забрав дух Смерті.
А в кінці п'єси я помираю.
Помираєш?
Так. Помираю.
Ріоно, скажи.
Ти б дуже засмутилась, якби я насправді помер?
Я б, напевно, голосно розсміялась.
І яка ще Ріона?
Плутати імена дівчат, оце так, до тебе й на похорон ніхто не прийде.
Я знову облажався.
Ох ці дівчата, словами можуть легко вбити наповал.
Ану зберися!
Останнім часом геть втрачаю глузд.
Роль із гарною смертю в кінці справді ідеально мені зараз підходить.
Чекаю з нетерпінням нашої сьогоднішньої репетиції, Піно.
Ти мене налякав.
Убивці-пожирачеві теж треба у вбиральню?
Жартую, звичайно, треба.
Ти не міг би передати Леґосі, щоб він більше не втручався?
А в чому справа?
Якщо ви дасте мені спокій,
я житиму тихо і непомітно, поринаючи у спогади про Тема.
Проте, якщо ви спаскудите нашу з Темом дружбу,
я заткну пащу Леґосі, а тебе, скоріше за все, з'їм.
Повільно, починаючи з голови.
Я б на твоєму місці так не робив.
Рогами можеш вдавитися, вони ще й на смак не дуже…
Я ненавмисне. Твої пальці так пахли медом, що я не втримався. Пробач.
До зустрічі.
Палець… на місці.
Ура.
Валяюсь на підлозі вбиральні з великим відчуттям полегшення.
Ні, я все ж до нестями хочу жити.
У темряві нічній, я, Смерті дух, по твою з'явився душу.
Адлер.
Якщо в серці маєш ношу невиказаних слів, косі моїй довірся наостанку.
У мені є якась чарівність, чи не так?
Почуваюся значно краще.
Вдоволить Смерть, чи інші Смерті, почути, як пощади я благаю?
Що?
Життя моє нічого не вартує, але воно тільки мені належить.
Чудово. Свої слова він пам'ятає.
Смерті страх теж мій і тільки мій.
Тож слухай мій, о ні, не заповіт, а крик душі, прислухайся до слів її.
Позбав мене життя!
Але страшитись я тебе не буду!
Облився?
Принесіть ганчірку, хто-небудь.
Піно… що сталося?
Ти про що?
Уважно дивився?
Так. Схоже, це й були його останні слова.
Фрі, тепер носитимеш із собою цей ствол.
Нащо?
Щоб застрелити мене.
Якщо я втрачу контроль, збожеволію і намагатимусь боса зжерти.
Якщо ми з босом станемо звичайними левом та оленем,
пристрель мене, не думаючи.
Але…
Усе ж нервова в нас робота.
Вимагає неабиякої самовідданості.
Хіба це погано? З таким босом ми будемо жити і жирувати.
Це справді сталося?
Поки ти прогулюєш репетиції і бігаєш на Чорний ринок.
Можеш не хвилюватися, я даю йому відсіч у своєму стилі.
Як так…
Я знав, що він небезпечний.
Треба діяти, поки він ще на когось не напав.
Я теж так думаю.
Я склав план дій.
План?
Лови на живця.
Я ж маю апетитний вигляд?
Я виманю Різа, а ти…
Ні.
Надто небезпечно. У жодному разі.
Але я вже підкинув йому листа.
Що?
Шерсть усюди в гуртожитку.
Йдеш по підлозі, як по килиму. Ненавиджу…
Ти що робиш?
Ти ж раніше пішов.
Я дещо забув.
Ну й чого так летіти?
-До зустрічі. -Бувай.
З прийдешніми святами.
ПІНА
Устиг.
Підписався іменем Піни, щоб мене виманити, здуріти, не очікував від тебе такого.
Думаєш, що здатний мене перемогти, Леґосі?
Коли дивишся на мене, як мисливець
на здобич, не називай мене на ім'я. Нудить.
Цей сірий вовк таки відрізняється від інших хижаків.
Ти бачиш мене наскрізь.
Нехай нас краще пов'язують стосунки мисливця і здобичі, а не діалог.
Мед.
Тільки не головний біль.
Я знаю про ведмежий стан.
Віддай його мені.
Не можу. Голова… розколюється.
Ти хоча б розумієш, як це…
Скільки болю завдають побічні ефекти від ліків, що пригнічують силу,
який це страшенний стрес.
Це на краще.
Цей твій погляд мені більше до вподоби.
Покажи мені звіра, що живе всередині тебе.
Мене ніхто не прийме таким, як є.
Кігті, ікла, насправді ми жахливі істоти.
Ось чому ми маємо їх приховувати.
Слухай, Леґосі,
хто-хто, а ти маєш розуміти її. Мою самотність.
Не бачу його.
Ця трапеза найбільш священна з усіх.
Підемо туди, де нас ніхто не зможе знайти.
Тут можна хоч усе залити кров'ю, от чому ми тут?
Коли ти вперше їси живу істоту,
голод і сором доводять до самоскалічення.
Яка жалюгідна в тебе юність.
Я поверну собі Тема і мою юність.
Давай. Насолоджуйся юністю.
Але старі рани теж можуть розкритись.
Поверни юність Тема.
Це не старі рани.
Не чіпай мої дорогоцінні спогади!
Тем єдиний спромігся мене прийняти.
Ні! Ти зжер Тема.
Ми з ним подолали відстань між видами, ставши друзями.
Ти - той, хто зжер Тема!
Тільки з'ївши травоїдного, можна зламати стіну.
Ти помиляєшся. Зламати стіну між видами зможе лише кохання.
Кохання? Ми не здатні на таке.
Ненависть і самотність - ось, що приносять нам ікла й кігті.
Я так всю підлогу розтрощу.
Дозволь мені тебе ще торкнутися.
Що ти збираєшся робити?
Думаєш, поїв м'яса травоїдних і знаєш про них усе?
Тоді давай! Скуштуй м'яса хижака!
Чому б не з'їсти вовчого м'яса?
Я зламаю тобі щелепу!
Тут є хто-небудь?
Різе. Зупинись.
Пані, я перепрошую. Ми ще миємось.
Що?
Вибачте.
Ми скоро вийдемо, почекайте, будь ласка.
Добре, почекаю.
Вибачте.
Треба негайно змити кров з підлоги.
Підлога розбита вщент.
З нею що будемо робити?
Утечемо, поки прибиральниця не помітила, якщо щось, ми не в курсі.
Що з ним не так?
Якби ти ставився до мене, як негідник, я б міг зневажати тебе значно більше.
Рік тому я б погодився і просто пішов.
Я ні за що… тебе… не пробачу!
Ви ще не закінчили?
На сьогодні досить, Леґосі.
Вирішимо все в останній день року.
В останній день року підходить.
Матиму час підготуватись до ідеального вбивства.
Розберемось як хижак із хижаком.
Хіба погано? Просто і зрозуміло.
Хоча, краще б ти здав його поліції якомога скорше.
Утім, дуже в твоєму репертуарі.
Просто наслідую вашу політику.
Я теж ледве не зжер травоїдного.
Я хочу не так його покарати, як вийти проти нього один на один.
Хоча я вже такий понівечений. Які шанси його перемогти?
От би зараз взяти і стати сильнішим.
Але це ж неможливо, так?
Ні.
Один спосіб усе ж таки є.
Що?