ОРИГІНАЛЬНИЙ АНІМЕ-СЕРІАЛ NETFLIX
ЗАПЛУТАНА СИТУАЦІЯ
Теме, скажи.
А шерсть в альпак, мабуть, зовсім не така, як в овець?
В альпак вона набагато м'якша.
Ось, торкнися.
Можна?
Звісно.
І справді.
Почекай-но.
Чого це раптом згадалося?
Ми ж з Темом не так уже й близько дружили.
Хочу знайти того, хто його з'їв.
Не стільки з почуття власного обов'язку перед ним,
скільки тому що я…
Хиж… Він величезний!
От лихо!
Хто ти?
Агов!
Та щоб тебе!
Що відбувається?
Марно, через застуду
ніс усе ще не працює.
Слухай…
Це ж ти вбив Тема.
Він вирішив мене налякати?
Щоб я далі не рознюхував?
Ти так самовпевнено демонструєш свою силу.
Як такий же хижак…
В альпак вона набагато м'якша.
Ось, торкнися.
Теме…
Пробач, що сказав «близько не дружили».
Коли травоїдні настільки тепло ставляться до нас, хижаків,
це щось дійсно особливе і неймовірне, еге ж?
Усім хижакам слід завжди про це пам'ятати.
Ти ніколи не зрозумієш, як це - постійно відчувати,
як смерть дихає в спину.
Вона має рацію.
Вона була грубуватою.
Проте… зараз я трохи краще її розумію.
Я винен усім травоїдним за їхню доброту, і я поверну їм цей борг.
Треба зрозуміти, хто він.
Який він на смак, на дотик.
Який у нього прикус?
Це смак м'яса?
Дай спробувати!
Твою слину!
Сконцентруйся на відчуттях.
Цей смак,
запам'ятай його як слід.
Якби я знав заздалегідь, що все так вийде,
то краще б уперше поцілував Хал.
Ти серйозно?
Як принизливо!
Обережніше. Стеж за хвостом, один удар - і тобі кінець.
Це в тебе дзвонить?
ЛЕҐОСІ
Алло? Леґосі?
Зазвичай він так сопе, коли в нього нежить.
Це сигнал, щоб я хустки приніс.
Що? Ти все зрозумів?
Я його сто років знаю.
НЕ БІГАТИ ПО КОРИДОРУ
Леґосі? Агов?
Що з тобою?
Відповідай уже.
Леґосі? Агов!
Цей звук…
З кожним роком я все менше
можу щось зробити для Леґосі.
Чесно кажучи,
я вже давно це помічаю.
Мені вже не вистачало сил сказати йому, де я,
тільки б він не почав панікувати, коли мене побачить.
Леґосі!
Агов!
Джеку, дякую.
Ні… тільки не вмирай, Леґосі! Ти впізнаєш мене?
Так, упізнаю. Розв'яжи, будь ласка, руки.
Хто це з тобою зробив?
У тому й питання.
Тож…
Я якийсь час не зможу ходити в школу…
Скажеш вчителям, що я поїхав додому, дідусь зліг, треба доглядати?
Що? Але чому?
І ще дещо.
Коло дав мені підручник з математики.
Я його залишив у класі в своїй парті, повернеш, будь ласка?
Допоможи з цим, будь ласка.
Тільки-но тебе побачив, одразу сил додалося.
Ага! Пішли до медпункту.
Ти маєш показатися медсестрі.
Не можна. Якщо залишуся в школі, наступного разу мене вб'ють.
Тоді куди ти підеш?
Тобі краще не знати про це місце.
Я обов'язково повернуся.
Та що ти таке кажеш?
Я ж і так усе знаю.
Леґосі…
Уже кілька місяців ти десь зовсім далеко від мене.
Ти ж більше ніколи не повернешся, так?
Я весь час сподівався,
що ти подолаєш свою незграбність і віднайдеш звичайне щастя.
Коли все встигло обернутися ось так?
Що ти сильніший, то нещасніший стаєш.
Я більше не можу на це дивитися.
У ту мить
Джек сліпуче сяяв десь здалеку.
Він плаче, хвилюючись за друга, сльози стікають по золотавій шерсті,
а я стою мовчки, весь закривавлений,
тепер ми абсолютно різні істоти.
Моя сила…
не для того, щоб стати щасливим.
Леґосі…
Є один дорослий, на якого я можу розраховувати.
Зараз мені потрібна його порада.
Вартовий Чорного ринку - місця ненависних бажань,
вистачить його пари слів.
Вибачте.
Тут продається бамбукове листя?
Скільки вам пучків?
Я просто довбень.
Перепрошую. Що з вами сталося?
Вибачте…
Не треба мені «поради» - таке ганебне виправдання.
Я просто шукаю точку опори, підтримку.
Бабцю, спершу мене обслужи.
Мені 50 кіло гігантського бамбуку і п'ять японського.
Ще я минулого разу листя замовляв, сушений бамбук Окаме - 30 кіло.
Добре, зараз. Пане Гохіне, у вас прекрасний апетит.
Зможете віднести все за раз?
А то.
А, то це ти.
На тобі живого місця нема, та тримаєшся бадьоро.
Мені потрібна не порада
і не підтримка.
Пане Гохіне!
Прошу, візьміть мене в учні!
Не візьму.
Бувайте.
То ти з тієї самої школи, де хижак з'їв травоїдного.
Мало того, той хлопець ходив із тобою в театральний гурток.
Бачу, ти постійно притягуєш негаразди.
Той, хто сьогодні на мене напав, він злочинець, це точно.
До того ж, він дуже сильний.
Залишати його так занадто небезпечно.
І?
Ну…
Що?
Я хочу стати сильним.
-Якби ж ви навчили мене… -Обійдешся.
Що?
Може, тобі пам'ять відбило,
але взагалі я лікар Чорного ринку.
Ти ж як бомба, будеш постійно заважати моїй роботі!
Бомба?
Не бійтеся, в мене не настільки вибуховий характер.
Ти відправив у нокаут боса клану Сісі-Гумі,
а їхній вплив на Чорному ринку посилюється.
Тьху ти!
Якщо помітять, як ти вештаєшся на «тренуваннях», вони тебе піймають,
і кулею в голову ти не обійдешся.
Мені байдуже, під яким соусом тебе подадуть,
проте я не хочу підірвати репутацію ще більше.
Допивай чай і вшивайся.
Але мене з самого дитинства не видно і не чути!
Буду підкрадатись зовсім непомітно.
Як ти підкрадатимешся зі своєю здоровенною тушею?
Тоді залишусь тут, буду на вас працювати.
А школа?
Прогуляю трохи.
Я тобі прогуляю!
Зараз і так роботу не знайдеш, як ти випустишся зі своїми прогулами?
Виходить… я не зможу нічого змінити?
Я більше не хочу залишатись осторонь.
Щоб тебе.
Ти став настирливіший з останньої зустрічі.
Утім, у цьому немає нічого поганого.
Заспокойся і присядь. Є в мене одна ідея.
Що за ідея?
Що ви збираєтесь робити?
Якщо ти серйозно, то мусиш довести, що готовий до моїх тренувань.
Це правило Чорного ринку.
Тільки не смикайся.
Вважай це урочистим обрядом посвяти!
Он як.
Отже, це сьогодні.
Сьогодні мій останній день.
ЩАСТЯ ТА НАСОЛОДА - ТЕАТР ДЖУНГЛІВ
У цьому клубі
що далі роздягається танцівниця,
то гучніше ревіння клієнтів-хижаків лунає залом.
Чуєш, Космо!
Що таке?
Та ні, нічого.
Знову там купа народу заради тебе?
Вони приходять заради того, щоб моє шоу
пробудило в них апетит і хіть водночас.
Добре влаштувалася.
Хижаки готові на тебе застрибнути просто тому, що ти травоїдна.
Танцівниць-хижачок на заміну в нас повно.
Припини це, а то звільню.
Господарю, ви щось хотіли сказати?
Нічого, просто
клієнти постійно кричать, щоб прибрали клітку.
Що ж, я не проти.
Ні, що ти.
Забудьмо.
Не хочу бачити, як ще одну танцівницю
з'їсть ще один знавіснілий клієнт.
Ну що, зачекалися? Остання танцівниця - крихітка Космо,
єдина травоїдна на Чорному ринку!
Дорогі гості, заховайте свої ікла та насолоджуйтесь!
Усі травоїдні на Чорному ринку постійно за крок від смерті.
Проте тільки в цьому кварталі
я можу бути собою на повну.
Ловити момент і вичавлювати стільки грошей з хижаків, скільки можу.
Потім померти в пащі хижака, який зжере мене за раз.
Ну що ж, тварини. Пробачте, що змусила чекати.
Природний запах травоїдної самки, тканина більше не заважає його відчути.
Він свіжіший, солодший,
ніж у приготовленого м'яса.
Я змішую коктейль з апетиту
і бажань і подаю його вам.
Насправді це ви зараз у клітці.
Тут усім керую я.
Хто прибрав мою драбину?
Он як.
Отже, це сьогодні.
Сьогодні мій останній день.
Бачу, ви тут непогано розпалилися.
Однак, сцена - це священне місце.
Усякі невігласи не мають права заважати
акторам, виходячи на сцену.
Невихованих гостей ми зараз навчимо хорошим манерам.
Ти ціла?
Що тут забув травоїдний?
Знаєш, кого я зневажаю найбільше?
Ні, не хижаків, які приходять мене зжерти.
А хижаків, які приходять мене пожаліти,
і травоїдних, що приходять повтішатися з мене!
Будеш стояти отак - тебе теж з'їдять!
Дітлахам час додому і спати!
-Босе… -Що таке?
Дуже вам дякую.
Якби клан Сісі-Гумі не з'явився…
Слабких захищати, сильних приборкувати,
тепер це девіз клану Сісі-Гумі.
То ти це зробила через ненависть.
Такі хижаки, як ти, трапляються мені на кожному кроці.
Тобто ти… бос клану Сісі-Гумі?
Ти ж сама казали, що мені час додому.
Мій дім - це Чорний ринок.
Приємно познайомитись, сестро-травоїдна.
Випивка сьогодні - що треба!
Кажуть, нам знову хочуть підкинути роботу. Потрібні вишибали.
Господар геть невеликий, але з великими зв'язками.
Поки бос із нами, вплив клану Сісі-Гумі буде тільки рости.
Наша реформа була правильним рішенням.
Без мене від клану давно б уже нічого не залишилось.
Жорстоко ви з нами!
Усе ж, давно в нас не було такого смачного м'яса.
Скажіть, босе?
Не те, щоб мені така дієта до вподоби.
Але, як то кажуть: «З вовками жити…»
Оце і все.
Піду, мабуть.
Ви що, босе, вже наїлися?
Ти мій шлунок зі своїм не порівнюй. Їжте собі на втіху.
Бос у нас - що треба.
Ще б пак.
Трясця!
Завжди закінчується отак,
організм не приймає м'яса. Що робити?
Поки мені вдається протягнути на енергетичних напоях.
Босе.
Чого тобі, Ібукі? Стукати не вчили?
Як почуваєтеся?
Виглядаєте кепсько.
Усе нормально.
Що ти хотів?
Ви ж щодня втрачаєте вагу.
От лихо.
Він помітив, що я слабну?
Це я запропонував зробити вас босом.
Це моя відповідальність.
Що ти задумав?
МІКС САЛАТІВ
Уперше в житті купував овочі. Аж перехвилювався.
Ти знущаєшся?
Я припускав, що ви так скажете…
але годі вже себе катувати.
Наразі ви не просто бос Сісі-Гумі.
Нерозумно давати вам померти через таку дурницю. А ще…
Знаєте, не можу дивитися на те,
як молодий бос в'яне через нас.
Здоров'я понад усе.
Загалом, поїжте як слід.
А коли я кинуся жадібно поглинати овочі,
ти будеш витріщатися і насміхатися?
-Що? -Не зловтішайся!
Та ж ні. Як ви можете бути таким…
Босе, там до вас якась молода вовчиця…
вимагає зустрічі.
Вовчиця?
Тільки торкніться - вкушу!
Відведіть мене до нього!