Întrebarea zilei:
Cum faci gheață din foc?
Nu știu, tată. Mă dau bătut.
Te dai bătut?
Așteaptă doar o secundă.
Să fiu al naibii.
Gheață din foc.
Apă, foc și-o pompă de vid decentă.
Atâta tot. Fără complicații.
Ce părere ai?
E incredibilă.
La ce folosește?
Multă lume nu are acces la electricitate.
În țările sărace ar putea ajuta la conservarea mâncării.
Organizațiile umanitare ar putea conserva medicamentele, vaccinurile.
E foarte mic.
Nu.
Pot să fac unul mai mare.
Mult mai mare.
Oricât de mare dorești tu.
Ne vom îmbogăți?
Păi, încă nu știu asta, dar... Va trebui să așteptăm câteva zile
ca biroul de brevete să-mi aprobe cererea.
Vom vedea.
Să mergem.
THE MOSQUITO COAST Episodul 1
Traducerea și adaptarea: Andrei_D.
Plouă și nu am umbrelă.
Bine...
Hai s-o complicăm puțin.
"Dacă știam că va ploua,
mi-ar fi trecut prin cap să vin cu umbrela.”
- Nu, omule. - Spune-o.
Asta e... trabalenguas.
- Știi ce înseamnă trabalenguas? - Trabalenguas? Nu.
Înseamnă că mi se împleticește limba.
- Hai că-ți zic eu una. - Bine.
- Tres tristes tigres... - A, nu.
Și, care-i prima parte?
Tres tristes...
- Tristes. "Triști." - Triști, da.
- Trei tigri triști. - Da.
- Deja vorbesc spaniolă. - N-am înțeles nimic, omule.
Ba da. Am vorbit bine!
Unu, cinci, nouă.
Asta e.
Deci sunt opt ore la unșpe dolari ora...
Vine 88 de dolari,
minus cei 50 de dolari pe care ți i-am dat săptămâna trecută.
Sigur.
Dacă ai putea reveni vineri,
pentru că avem o problemă cu instalațiile sanitare din vestiare.
Ce fel de problemă?
S-a înfundat scurgerea.
O să-mi aduc sculele.
Oarecum.
Știu.
Când o să te revăd?
Încălzirea globală nu este reală. E o păcăleală.
Nu e o amenințare. Nu e niciun pericol.
Tot ce spun șarlatanii ăștia e o escrocherie.
Știi tu, nu-i așa?
Așteaptă.
La dracu. Trebuie să închid. Pa.
Cu cât e minciuna mai mare, cu atât mai mulți o cred.
Milioane din întreaga lume...
Am studiat diferența dintre insecte și oameni.
Sunt foarte multe diferențe.
Da, dar asta o face interesantă, nu crezi?
Aha.
Ai văzut vreodată puii de păianjen mâncându-și mama?
Nu, nu am văzut. Tu?
Da. Ne temem de ei pentru că sunt foarte diferiți.
Întreaga lor lume e diferită.
Își mănâncă mama.
Chiar dacă păianjenul ar putea vorbi, noi nu l-am putea înțelege.
Bună. Cum a fost la serviciu?
A fost bine. Ce citești?
Deci te-ai hotărât la ce liceu te înscrii?
Nu știu. Eu și cu Josh încă nu ne-am hotărât.
- Pe bune? - Da. Ce are?
Pe unde umblă Josh în ultima vreme?
Nu l-am mai văzut dând târcoale pe aici.
Oare din ce cauză?
Deci tot ăsta-i planul? Să mergi cu Josh la liceu?
Tată, orice ai spune, tot nu mă răzgândesc.
Minunat.
Și de ce anume?
Pentru că tu și cu mama sunteți împreună încă din adolescență.
Și nu a fost cu nimic diferit. Ea era bogată, iar tu erai sărac.
- Da... - Și nu-mi spune că ați avut o conexiune.
- Chiar am avut. - Iisuse. Iarăși?
Margot!
- Ce? - Ce aveam?
Nu știu. Ce aveam?
Haide, știi ce am avut.
Vrei să spun că am avut o conexiune?
Da, exact!
Aveam o conexiune!
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Cafea?
La ce te gândești?
Nu știu. Să vin pe la tine.
Vrei să vii pe la mine?
Charlie, trezirea.
Tatăl tău e acasă?
Pleacă la muncă.
Pentru cât timp?
Fii serios. Nu te mușcă.
Ba cam asta face. Mușcă.
Te-aș fi văzut în clasă
dacă ai fi mers la școală ca o persoană normală.
Dacă am un stil de viață diferit
nu înseamnă că nu sunt o persoană normală.
Stai.
- Unde e? - Ce anume?
Dina?
Dina, a plecat?
Nu, e încă aici, Josh. Ce mai faci?
- Salutare, dle F... - Doamne. Tată, am 15 ani.
Da? Nu contează ce vârstă ai.
Atunci ce anume contează?
Fără telefoane. Asta contează.
Știi, oamenii au telefoane.
Oamenii reali din lumea reală, au telefoane.
Fără telefoane.
Parcă am fi într-o sectă, dracului!
Tată!
- E super dezgustător. - Da.
Foarte neplăcut.
Gătiți cu uleiul ăsta sau ce faceți?
De când lucrezi aici?
De vreo săptămână.
Uleiul ăsta îl folosiți ca să prăjiți puii, nu-i așa?
Da.
Și devine vâscos, neplăcut și îl aruncați.
Dar e plin de energie.
Așa că-l iau acasă, îndepărtez rămășițele de carne
îl încălzesc un pic, adaug ceva Metoxid de sodiu...
Și se transformă în combustibil.
Îl folosesc la camioneta mea, și la mașina soției.
Uneori și la aparatul de aer condiționat.
E mult mai ieftin, prietene. Mult mai ieftin.
Îți dau jumătate ție și jumătate șefului tău, domnului Sarkissian.
E cușer?
- Uleiul? - Amice, e legal?
E ulei de gătit folosit.
Da, e legal.
Te descurci?
Da. Mă descurc.
Bună, dnă polițist.
De ce băiatul nu e la școală?
E școlit acasă.
E marți, ora 10:15... Ar trebui să fie la ore.
Sunt la ore. Asta e ora mea.
Bine, cum așa?
Ora de sport.
Intră în mașină, băiete.
Da, du-te în mașină.
Aveți vreo calificare pentru a vă școli băiatul acasă?
- Da, am. - Bine, îmi puteți spune care anume.
Sigur.
După legile statului californian,
singurul lucru de care am nevoie ca să-mi educ copilul acasă e competența.
Înțeleg că e foarte greu de cuantificat,
dar vă pot spune că eu și cu mama lui suntem destul de competenți.
Dacă doriți să-l întrebați despre poeți romantici sau ceva de genul...
Sau despre căderea Imperiului roman.
Asta ține de domeniul mamei lui, eu n-am treabă cu asta.
Eu mă ocup de practică.
Iar concluzia e că fiul meu ți-ar putea repara motorul
și să recite în același timp o poezie.
Avem o altercație pe Union Ave.
Toate unitățile să se pună în mișcare.
Să aveți o zi plăcută, domnule.
Aveți grijă de dumneavoastră.
Ești bine?
Da.
Te-ai speriat vreun pic?
Nu. Nu mi-e frică de poliție.
Bine.
E bine să-ți fie puțin frică de poliție.
Gândește-te la un polițist ca la un câine necunoscut.
Majoritatea timpului sunt drăguți,
dar trebuie să presupui că o să te muște până la proba contrarie.
- Ai înțeles? - Da.
Alo.
Bună, mamă.
- La mulți ani. - Dumnezeule. Margot.
Dumnezeule. Unde ești?
- Îmi cer scuze, n-am vrut să... - Știu.
Și cum ești?
Sper că tata te duce la Clyde diseară.
A, nu.
Cina la Clyde a fost amânată.
Cum așa? El mereu te duce la Clyde de ziua ta.
Nu și anul ăsta.
Pentru că boșorogul și-a rupt un picior.
Iisuse. E bine?
O să trăiască. Curăța jgheaburile, sau a încercat să le curețe.
Dumnezeule.
Nu-i atât de rău pe cât sună. Își scoate gipsul săptămâna viitoare.
De-abia aștept. Mă înnebunește.
Se târăște prin casă precum Boris Karloff.
Dumnezeu știe că abia așteaptă ocazia să fie stoic.
Deci...
Cum sunt nepoții mei?
Probabil au crescut.
Da, au crescut.
Îi privesc și nu-mi vine să cred.
Le privesc chipurile și-l văd pe tata.
Mamă, nu pot.
Ascultă, trebuie să închid. Bine?
La mulți ani.
Transmite-i toată dragostea mea tatei.
Scumpo, îmi pare foarte rău, eu...
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Te putem ajuta cu ceva?
Cu bani? Avocați?
Cu o tartă cu pui?
Asta chiar aș vrea.
O tartă cu pui.
Oricând vrei una, știi unde locuiesc.
Știu.
Oficiul de Stat pentru Invenții și Mărci
Bine.
Fir-ar al dracului!
La dracu! La dracu! La dracu!
La dracu! La dracu! La dracu! La dracu!
La dracu!
Nu te întrebi cum de suntem atât de săraci dacă tata e atât de deștept?
Urăsc să trăiesc în halul ăsta.
Nu mai pot.
M-am săturat.
Ninja.
Tot nu pricep.
Am citit-o de vreo 50 de ori. Tot n-am priceput.
Ascultă, m-am tot gândit.
Au trecut nouă ani și șase identități.
I-am putea suna pe părinții mei.
I-aș putea suna anonim de pe un telefon cu cartelă.
Aș putea suna din San Francisco sau poate din Lubbock, Texas.
Să trianguleze câte turnuri de telefonie vor.
I-am putea ruga pe părinții mei să ne vireze bani într-un cont online.
Știi că ne-ar ajuta.
Nu se poate.
Ai făcut-o deja?
I-ai sunat?
Sigur că nu.
Dar avem probleme, Allie. Avem probleme mari.
O să pierdem casa și nu știu încotro o s-o apucăm.
- Ce o să facem? - O luăm de la capăt.
Plecăm și o luăm de la capăt.
Ne luăm tălpășița.
O ștergem.
Avem copii.
Ne descurcăm. Am mai făcut asta.
Aici, aruncă o privire. Un proiect la care am lucrat.
O barcă?
Bineînțeles.
De ce nu?
Mă gândeam la un șlep.
Avantaje: e foarte spațios. Dezavantaje: te leagă de un singur loc.
Dar după m-am gândit la un trauler.
De ce un trauler?
Partea superioară e în regulă, carena e largă.
Și e foarte spațioasă la bord.
Și sunt rezistente. Rezistă la impacturi.
Nimic nu-ți oferă o mai mare libertate decât o barcă.
Și să ne caute toți sănătoși.
Le urăm multă baftă.
Vrei să știi adevărul?
Sunt foarte încântată.
Da.
Avem nevoie de bani gheață.
Da.
Chiar n-am ce face cu ea, sincer.
Ba da.
Imaginează-ți că folosești una din asta...
Două din astea mari pe post de cameră frigorifică.
Gândește-te cât economisești.
Ți-o vând cu 100,000 de dolari, pentru utilizare exclusivă.
- Amortizezi investiția în 5 ani. - Allie. Allie, Allie, Allie.
Ți-l pot închiria pentru 20,000 de dolari. Fără exclusivitate.
Allie, ascultă-mă.
Ne privește copilul tău din mașină.
Nu vreau să te fac de râs în fața lui.
Dar ce vrei să fac? Nu am la ce s-o folosesc.
Pe bune.
Hei.
Nu e genială dacă oamenii nu o resping la început.
E un cretin.
Da.
E un cretin.
Am mai văzut mașina aia.
Ține-te bine.
Măiculiță! Ce-a fost asta?
O mică schimbare de planuri.
Tată, unde mergem?
La groapa de gunoi.
Haide.
Știi ce aruncă americanii la gunoi?
Ce?
Aur.
Calculatoare, plăci cu circuite,
pini conectori și sloturi SIM.
Toate lucrurile astea sunt aur.
Vorbești metaforic despre aur, nu te referi la aur adevărat, corect?
Nu.
Aur adevărat.
Aur, aur. Privește.
Pe bune?
- Și-l putem lua pur și simplu? - Da. Îl putem extrage.
"Mergi către vest, tinere!” Asta obișnuiau să spună.
”Găsești aur pe colinele alea”.
Și acum unde găsim aur?
La nenorocita groapă de gunoi.
Așteaptă aici.
Unde te duci?
Până sus.
Tată, nu face asta.
E în regulă. Mă întorc imediat.
La dracu!
Lasă-te jos, lasă-te jos.
- De ce? - Lasă-te jos.
Ce facem aici?
Spune-mi.
Bine.
Am văzut înștiințarea în mașină.
Știu că ne vor lua casa.
Ce?
Ăștia sunt de la bancă.
Oamenii ăștia nu sunt de la bancă.
Haide, să mergem. Dar ușurel.
Tată, ne urmăresc.
I-am văzut.
Dă-mi stația din spate.
Stația?
Avem un cod 10-76 pe Yates Road 36. La Reședința Fox.
Toate unitățile să răspundă la apel.
Mergem acasă. Dai fuga în cameră.
Îți faci bagajul, fără comentarii.
Exact cum am exersat.
Charlie! Vino încoace.
Ușurel.
Lasă-mă să vorbesc un pic cu mama ta.
Mergi în casă și fă ceea ce am vorbit.
Du-te.
Deci, da...
Ne-au găsit.
A sosit timpul. Trebuie să plecăm.
Trebuie să plecăm de urgență.
Nu e ca în Ohio. Sunt ei.
Nu știu cum ne-au găsit.
Poate din cauza polițistei de la restaurant.
Nu știu cum, dar ne-au găsit.
I-am sunat pe mama și pe tata.
Cum o mai duc?
Allie, îmi pare rău.
Am fost foarte prudentă.
E-n regulă. Tot ne-ar fi găsit cândva, nu?
Da.
Trebuie să pleci în 10 minute, maxim 15.
Poliția vine din Stockton.
Faci dreapta la sfârșitul drumului. Mergi către vest.
Cum rămâne cu tine?
Du copiii în siguranță. Eu le voi arunca o momeală.
Unde plecăm?
În străinătate.
- Cred că îți bați joc de mine. - Nu-mi bat joc de nimeni.
- De ce? - Charlie.
Am discutat despre asta. Știai că ar putea veni ziua asta.
Da, dar de ce acum? De ce chiar acum?
Dina, încetează. Trebuie să ai încredere în noi.
Charlie, împachetezi?
Să am încredere că veți continua să distrugeți totul?
Să mă tratați ca și cum nu contez? Ca și cum sunt un animăluț?
- Nu sunt câine, mamă. - La naiba, la naiba.
Nu sunt câine.
Nu merg nicăieri. Rămân aici.
- Asta e casa mea. - Ai 15 ani.
Nu te poți opune.
- Pentru că așa spune legea? - Pentru că suntem părinții tăi.
Pentru că legea nu prea contează pentru voi, nu-i așa?
Îmi pare rău. Te iubesc.
Fă-ți bagajul. Ai zece minute! Să fie gata în zece minute!
Ce a făcut?
Pe bune, în ce belea a intrat de data asta?
Zece minute.
Charlie, cum merge treaba sus?
- Toate bune. - Mai avem cinci minute.
M-ai auzit, Dina? Plecăm în cinci minute.
Aduc mașina.
Patru minute.
Am terminat.
Dina? Tu ai terminat?
Dina?
La dracu.
Unde-i Dina?
- Mamă, unde-i Dina? - Taci un pic.
Fugi.
Haide. Fugi.
Pune-ți centura.
Doamne.
Cred că știu care-i problema.
Problema e că conduci precum o babă fără ochelari.
Mamă.
Urcă în mașină, Charlie.
Ea pur și simplu a fugit.
La naiba.
Bine, așteaptă-mă aici.
- Mă întorc la ora două noaptea. - Și dacă nu te întorci?
Îl iei pe Charlie.
Fugi în continuare.
Crezi că i-a spus și lui despre planurile ei de plecare?
Bună, dragă!
Te văd. Arăți bine.
- Nu mai fugi. - Nu mai fugi.
Haide, dragă.
Iisuse.
Alo?
- Alo. Cine-i la telefon? - Bunico?
Dina?
Am nevoie de ajutorul tău.
Dina?
Tu ești?
Dina?
Nu, tu mi-ai spus.
Ți-am spus...
Ți-am spus să mergi după droguri. Nu să te culci cu acel individ!
- Nu m-am culcat cu el. - Du-te dracului!
Chris, ce mama dracului?
Bună.
Ți-a fost dor de mine?
Vino încoace.
De ce ne faci asta?
Pentru că avem o problemă.
Doar că nimeni nu spune ce fel de problemă.
Știi acea problemă...
...la care te gândești: Bine. "La prima vedere arată foarte rău.
Poate dacă mă așez și o analizez
găsesc o cale de rezolvare”?
Aha.
Nu avem genul ăsta de problemă.
Va fi o mare aventură.
O să cumpărăm o barcă.
Nu vreau nicio aventură.
Ba vrei. Privește ce ai făcut. Uită-te unde te afli.
Da. E nasol.
Sunt speriată.
Cu siguranță.
Dacă nu te-ai simți așa, nu ar mai fi o aventură.
Am dreptate?
Haide. Mergi. Ascultă-mă.
Mama ta te așteaptă în fața motelului Glen Capri Motel pe North Plymouth.
- Mergi direct la ea. - Nu pot să fac asta.
Ba da, poți. Nu va pleca fără tine.
Și dacă ea nu pleacă, atunci nici Charlie nu pleacă.
- Tată? - Fii atentă la mine.
Dacă Charlie nu pleacă, vor veni și ne vor găsi,
și după ne vor despărți, și asta e o problemă.
Am parchat chiar în față. Ia mașina mea. Du-te!
Du-te!
Domnule Fox.
Bună.
Vreți să veniți cu noi?
Sunt cumva arestat?
Nu dacă veniți cu noi.
Dacă nu sunt arestat, de ce aș veni cu voi?
Asta dacă nu...
Mă invitați cumva la o petrecere?
- Bine, Allie... - Acum sunt ”Allie”?
- Nu mai sunt domnul Fox? - Aș vrea să puneți mâinile la ceafă.
- De ce? - Pentru că v-am rugat, domnule.
- Sigur. De ce? - Vă rog s-o faceți.
Rahat.
- Unde mergem? Care-i treaba? - Domnule, domnule...
Sunt arestat sau sunt reținut?
- Calmați-vă, domnule. - Pot să plec?
Nu. Pune mâinile la ceafă.
De ce aș face asta?
Pentru că v-am rugat eu, domnule.
Nu ai voie să mă percheziționezi. Nu ai dreptul.
Fața la pământ!
Nu, nu mă pun la pământ!
- Ia mâna de pe mine! - Electroșoc!
Să mergem!
Ducă-se dracului!
Tată!
Urcă.
Ține-te bine.
Sfârșitul episodului 1.
Traducerea și adaptarea: Andrei_D.