Pripravljena je.
Hvala, da ste prišli.
Danes žalujemo.
Žalujemo za tragično izgubo Silvie.
Fermin in njegova družina vabita vse,
ki želijo kaj povedati o Silvii
ali se izpovedati.
Naše mesto so zastrupili z živim srebrom iz rudnikov.
Zapustiti smo morali svoje mrtve in naše prednike.
Strup se je zažrl v njihove kosti.
Tu smo našli družino, ki je ozdravila naša telesa in nahranila naše duše.
Silvia nas je navdihovala, da gremo naprej in poiščemo svojo pot.
Moja žena je bila močna.
Njena volja do življenja me je krepila.
Naj je bilo življenje še tako težko, ni pokazala skrbi.
Živela je za vse.
Ljubezen moja.
V današnjem svetu
je radikalno in uporniško živeti kot Silvia.
Danes jo slavimo
in boga prosimo,
da nam tako kot ona,
vlije moč,
da premagamo izzive
in pogumno hodimo naprej proti boljšemu svetu.
Vem, da si Silvia želi, da bi si še naprej prizadevali najti kraj miru.
Mislili smo, da je to Casa Roja.
Žal Casa Roja ne more uiti silam tega skorumpiranega sveta.
Zbogom, Silvia. Zbogom, Casa Roja.
PO ROMANU PAULA THEROUXA
Halo?
Hej, jaz sem.
Živjo.
Dina nas je zapustila.
Zapustila?
V redu je. Našel sem jo.
Sedi. Tole natančno preberi.
Pisala si.
Ne tebi.
Žal mi je.
Prav je tako.
Ja.
Poiščiva miren kotiček za pogovor.
To je bilo zelo zlobno.
Vem.
Žal je bil to namen.
Maščevalo se mi je.
Čudno. Kdo bi si mislil, da bo udarec v trebuh človeka pregnal?
Hotel sem, da bi razumela…
Morda bi lahko nehala z učnimi urami, oče.
Dovoli, da nekaj povem.
Ja.
Sama ušesa so me.
Tukaj zame ni življenja.
Ne takega, ki si ga želim.
In…
Ali, ki si ga želita z mamo,
če sta čisto iskrena.
Rada bi šla domov.
- Lahko nekaj rečem? - Ne.
Nisem še končala.
Rada bi šla domov.
Težava pa je…
Da nimam doma.
Imam družino, toda…
Nimam doma.
Kot rad praviš: "Kaj je rešitev?"
Lahko govoriš.
Jaz…
Nimam je.
Včasih je to boljši odgovor.
Kaj bi rada naredila?
Iskreno?
Ne vem.
In to je v redu.
Ampak…
Kakorkoli se bom odločila, želim tvojo podporo.
Velja.
Vrata so ti odprta. In… To resno mislim.
Nobenih pogojev.
In če se boš odločila vrniti, so ti vrata odprta.
In po vsem tem…
Nimam rešitve za to. Vendar…
Imam idejo.
Povedal ti bom, ko pride tvoja mama.
Ste vse prinesli?
Hej.
Imela sem načrt, da bi te poslala v ZDA.
Ni se izšlo.
Ničesar ti ne morem ponuditi.
Zmanjkalo nam je možnosti.
Čas je, da se predam.
Kaj bi to rešilo?
Potrebujem te bolj, kot sem mislila.
Boli me, da nisva mogla bolje poskrbeti zate.
Da misliš, da moraš to narediti sama.
Bogu za hrbtom je. Nihče ne ve za to.
Na redkih zemljevidih je.
Poglejte. Na zahodni strani so gore, ki ščitijo pred vetrom.
Večino dni dežuje na tej strani otoka.
Odlično za gojenje rakcev.
Druga stran je sončna in ponuja veliko lesa.
Sladka voda, ki se iz notranjosti izteka po južnem pobočju.
Tu lahko kmetujemo in gradimo.
Pod slapovi se lahko prhamo.
Lakota? Mimogrede odtrgaš mango. Ličije, banane, kokos.
Raj je.
Tam ni ničesar.
Ne še.
Kdo bo zgradil vse to?
- Mi. Casa Roja. - Mojbog.
Vas bomo preselili tja.
Kako se imenuje?
Enako kot vas, kjer živimo.
Ne. Ne še.
Brez kartelov in Zete. Samo mi.
Resnično zatočišče.
Obala Moskitov.
Zadnja postaja.
Kdo je lastnik?
Ti.
Mi. Pripada Foxovim.
Všeč mi je.
- Ker… - Ne, ne, ne.
Vračamo se.
Mi trije ali štirje. Ne glede na vse, se vračamo.
Danes se moramo odločiti.
Ti lahko ostaneš tu in postaviš tabor Fox.
Vso srečo, toda sam ga boš delal.
Mama.
Domov gremo.
Oprosti. Kje pa je to?
Kjerkoli, ampak tukaj ne!
Kakšen je dom, Margot?
Seveda. Dina se je zabila v policijski avto,
zato jo bodo doma najbrž samo opozorili.
Kaj pa ti?
Domači terorizem. Uboj.
- Oče, nehaj. - Ne.
Zakaj si tak prasec? Nič bolje ti ne kaže kot nam.
Ti si ustavil NSA-jev program Sandpiper.
Ravnal si v nasprotju s sabo.
Ne obnašaj se, kot da je bila junaška poteza. Ni bila. Sebično je bilo.
Vidva!
Ni moj predlog, da bi se vrnili v tisto sranje.
Pozabi zapor. Vsa država je obdana z žico.
Cela država je zapor!
Kristus! Utihnita!
Se sploh kdaj ustavita in za hip
pomislita na naju?
Na najine želje.
- Vedno misliva na vaju… - Figo mislita, mama.
Odkar smo prišli, govorita o tvojem načrtu, očetovem načrtu in nič drugega.
Niti enkrat me nista vprašala za mnenje.
Dine prav tako ne.
Ves čas počneta isto sranje.
Odločata se za vse.
Okoli vratu nama nameščata zanke in naju vlečeta, kot bi bila psa!
Z Dino sva nemočna. Vse sva žrtvovala.
Pa ti, oče?
Kaj si žrtvoval za naju? Povej eno stvar.
Nobenih vprašanj, glasovanja.
Ne veva, kaj se dogaja, kaj vidva počneta.
Naveličan sem poslušanja o tem, kaj je za naju najbolje.
"Za otroka."
Obravnavata naju kot prtljago
ali prekleti lutki.
Kdaj bova lahko kaj rekla?
Vzgajata naju, da bova neodvisna.
Kdaj bova imela besedo?
Kristus, mama.
Vse življenje sem mislil, da zaradi očeta živimo tako.
Pa smo zaradi tebe.
Vse življenje sta mi lagala.
Obema.
Ne razumem, zakaj.
Ne vem niti, kako ima lahko laž tako dolge noge.
Kako lahko tako dolgo traja,
preden eden od vaju zbere pogum in pove resnico?
Lahko začnemo s tem?
Naredila sem napako.
Prav ima. Oba sva jo.
Allie, nehaj.
Zelo majhen si bil.
Takšen.
In…
še preden si spregovoril, sva se odločila, da ti ne bova povedala.
Tudi tebi ne.
Čas je mineval in spet sva se odločila za molk.
Minilo je še več časa. Odraščal si.
Začel si govoriti in…
spet sva se odločila za molk.
Še več časa je minilo in spet ti nisva hotela povedati…
dokler ni bilo več pomembno,
potem pa je bilo.
Pomembno je.
Ta skrivnost…
ki sva jo hranila, je bila kot strup.
Včasih sem te gledala, ko si se smejal ali igral, počel neumnosti,
spal.
Vprašala sem se, kdaj ta strup…
kdaj je pravi čas, da ga dam otrokoma?
Ne.
Nikoli ni pravi čas, zato vama nisva povedala.
Menila sva, da lahko začneva znova. Skoraj bi nama uspelo.
Rabim hipec zase. Oprostite.
Resnici na ljubo
znam živeti samo daleč od civilizacije.
Oprosti, da sem te zapustila.
Kaj je to?
Ne, Dina, ne glej.
Prekleti Richard Beaumont je tu.
Kaj?
Kaj dela tukaj?
Charlie, kaj delaš?
Uspelo nam je, oče.
Končno.
Ta hotel bo v primerjavi z našim projektom kot luknja.
Tukaj sta.
Končno. Mislil sem, da sta šla v napačen hotel.
Živjo.
- Lepo te je videti. - Enako.
- Gospod. - Gospod.
Predstavil vaju bom.
- To je moja hčerka, Claire. - Živjo.
Bautistova. In njena prijateljica, Annie.
- Njena družba sem. - Veseli me.
- Bomo začeli? - Dajmo.
- Strinjam se. - Prav.
Lepo se imejta.
Hotel sem vaju spoznati…
- Adijo! Dobro zabavo. - Veselilo me je.
- Malo teka, toda… - Rabim margarito.
Charlie.
Charlie, to je noro.
Charlie.
Kaj je narobe?
Videla sem ljudi, ki jih poznam.
Od kod? Koga?
Vlagatelje.
Richard mi jih je pokazal.
Morda bivajo tukaj.
Ja. Pojdiva po otroka in pojdimo od tod.
Kar naprej.
Odlično. Hvala.
Video konferenca je nared. Vlagatelji se prijavljajo.
Odlično. Miza je pripravljena.
- Sedi na sredino. - Hvala.
Zvezda naj bo na sredini, kajne?
Seveda.
V redu.
Vznemirljiva zadeva.
Trije podpisi in postali bomo
eni največjih vlagateljev na zemeljski polobli.
Severni in zahodni.
Tukaj so.
- Živjo. - Živjo.
Nas vidite?
Vidva.
Dvigalo, hodnik, vhodno stopnišče.
- Vhod v konferenčno sobo. - Razumem.
- Pripravljeni? - Ja.
Dobro. Pojdimo.
- Kje sta? - Nikjer ju ne najdem.
Sranje. Eden od Guillermovih je.
Si prepričan?
Z mačeto je ubil moškega.
Kaj dela tukaj?
Allie.
Guillermovi delajo z Richardom.
- Kako veš? - Povedal mi je.
- Kdo? - Richard.
Pogledat grem na plažo.
Prav.
Kaj je?
Oboroženi moški v 3. nadstropju.
Zavarujte vse vhode.
Hvala, da ste z nami.
Poslali vam bomo podpisane dokumente.
Boš prva podpisala?
Ne ganite se!
- Roke na mizo! - Slišali ste!
Prekleti pizduni! Veste, kdo sem?
Kaj se dogaja?
Charlie, kaj delaš tukaj?
Oborožene moške sem videl priti sem.
Je tvoja mama tukaj?
Prekleti lažnivec in hinavec si. Vse, kar si rekel, je laž.
- Je tvoja mama tukaj? - Jebi se.
Oglasi se, oglasi se.
Pozabi, gospa.
Pozdravljeni.
Morda me ne poznate,
jaz pa dobro poznam tebe, Carter Albrecht.
Kriminalec si.
Zagrešil si zločine proti človeštvu in naravi.
S korupcijo in pohlepom si se neštetokrat izognil pravici.
Na plaži ju ni.
Nimamo časa. Hotel bodo razstrelili.
Kako veš?
Bila sem v njegovi hiši.
Videla sem pritrdilne mine.
Tega ne nabaviš brez namena.
Hej.
- Mama, oče. - Kje je Charlie?
Ne vem. Richard ga je odpeljal.
Vedela sem. Te je videl? Je bil s kom?
Ne. Tam je bila skupina oboroženih moških.
- Imajo Charlieja. - Kam so ga odpeljali?
Ne vem. Po stopnicah gor.
- Pokaži mi. - Prav.
Onesnažuješ ta planet.
Uničil si ga.
Nič boljši nisi od morilca.
Priznal boš svetovni poroti.
Ti in tvoje platforme imate na desettisoče sledilcev. Je tako?
Ko bodo mediji povzeli ta posnetek, jih bo še na milijone več.
Oprostite.
Zaradi varnosti
goste naprošamo, da se vrnejo v svoje sobe.
Kaj pa on dela tukaj?
Gospod oče!
Lepa sestrica.
Imamo pol ure.
"Sem Carter Albrecht.
Rodil sem se v Montauku v New Yorku.
Svojim podjetjem sem ukazal, naj se znebijo 40 mio litrov strupenih odpadkov
in težkih kovin iz rudnika ter jih prečrpajo v reko Pasión.
To je bila največja ekološka rudarska nesreča
v zgodovini Srednje Amerike.
Priznam krivdo in prosim…
naj bo pravici zadoščeno sorazmerno z zločinom."
Jebi se.
Pusti me! Ne dotikaj se me!
Tretje nadstropje.
Kaj je ta zvok?
V redu je.
Stoj! Ne gani se!
Dol!
- Kaj je bilo? - Nacionalna garda. Rekel sem ti.
Mirno. Hodnik.
Končati moramo.
- Ne. - Takoj moramo končati!
Ne. Nadaljuj, nadaljuj.
"Sem Andrea Bautista."
Ranjen sem!
V redu boš.
Pridi.
Ni to nadstropje.
Kaj delaš?
Preiskala bom 2. nadstropje.
Če so kaj podtaknili, so tu.
- Ne veš, kdo je spodaj. - Imajo Charlieja.
"Najela sem milico, da je z zemljišča s silo odstranila vas."
Hitreje.
Na koncu hodnika sta dva oborožena moška.
Na tem stopnišču sva, blizu avle.
Zadaj je še eno stopnišče.
Videl sem ga.
Policisti so obkolili hotel.
Spraviti ga moramo ven. Richard se bo morda hotel maščevati.
Prav.
Preveril bom tole stopnišče.
- S tabo grem. - Ne, ne, ne. Ostani.
Nima smisla, da gremo vsi.
Kaj boš naredil?
Poiskal bom drugo pot.
Pohiti.
Ja.
"Preiskava umorov je bila površna
in 600 $ za tožilca je zadevo uredilo."
Zakaj to počne?
Richard?
Ja.
Misli, da dela dobro.
"Samo za pravico prosim."
Tu je. Pravica.
Podpiši.
Vse predajam tebi?
Ja, ker si tega ne zaslužiš. Podpiši.
Pomagajte. Moj brat je nor.
Ubil je mojo mamo, zdaj bo pa še mene in očeta.
- Pomagajte! - V redu.
"Sem Rafael Claudio Bautista.
Zaplodil sem 14 otrok z dekleti, starimi tudi le 11 let, ki živijo na moji zemlji.
Posilil sem tudi zemljo.
Pred šestimi leti sem požgal 6000 hektarjev
zadnjega rezervata rdečih ar."
Podpiši!
Pojdimo.
Daj mi detonator.
Charlie, pojdiva.
Sranje.
Charlie, teci!
Margot, vrata!
- Oče! - Ne približuj se, fant.
Nisem vesel, da vas vidim tukaj.
Oprosti, da sem te ustrelil v hrbet,
toda groženj z nasiljem ne jemlješ resno.
Konec je, Allie.
Umrl boš počasi, tvoji družini pa bom prizanesel.
Charlie, pojdi k mami.
- Oče! - Charlie.
Ne bodi kot oče.
Charlie.
Odjebi, Bill.
Charlie, moramo iti.
Nisi hitrejši od krogle.
Charlie, pojdi z mamo.
Oče!
V redu je.
To delam za nas.
Pridi, ljubček.
Ne govorite, naj se pomirimo!
Spustite nas skozi. Moj oče je gor.
To smo enkrat že naredili.
Teren in pot do tja bosta dolga in naporna.
Pustite vse težke in nepomembne stvari.
- Kako gre? - Dobro.
LEDOMAT
Tega se spomnim.
Pojdimo.
OBALA MOSKITOV
Vzemite stvari in jih nesite tja.
Charlie.
Kako ste? Dobrodošli. Kako ste potovali?
Prevedla Lidija P. Černi