היא מוכנה.
תודה לכולכם שבאתם.
היום אנחנו מתאבלים.
אנחנו מתאבלים על מותה הטרגי של סילביה.
פרמין ומשפחתו מזמינים
את כל מי שיש לו משהו לומר על סילביה
לשאת את דברו.
הכספית מהמכרות הרעילה את העיירה שלנו.
נאלצנו לנטוש את המתים שלנו ואת אבותינו.
הרעל חלחל לתוך עצמותיהם.
כאן מצאנו משפחה שריפאה את גופנו והזינה את נשמותינו.
סילביה תמיד עוררה בנו השראה להמשיך קדימה ולמצוא את הנתיב שלנו.
אשתי הייתה חזקה.
הרצון שלה לחיות העניק לי השראה.
לא משנה כמה קשים היו החיים, היא מעולם לא הראתה דאגה.
היא חיה למען כולם.
אהובתי.
בעולם שבו אנחנו חיים היום,
זה רדיקלי ומרדני לחיות כמו סילביה.
אז היום נחגוג את חייה
ונבקש מאלוהים
שבדומה לה,
הוא יעניק לנו את היכולת שהייתה לה
להתגבר על האתגרים שלנו
ולהמשיך, באומץ, להתקדם לעבר עולם טוב יותר.
אני יודעת שסילביה רוצה שנמשיך לשאוף למצוא מקום שליו.
חשבנו שקאסה רוחה יהיה המקום הזה.
למרבה הצער, קאסה רוחה לא יכול להימלט מכוחותיו של העולם המושחת הזה.
שלום, סילביה. שלום, קאסה רוחה.
- מבוסס על ספרו של פול ת'רו -
הלו?
היי, זה אני.
היי.
זו דינה. היא עזבה אותנו.
מה כוונתך ב"עזבה אותנו"?
זה בסדר. מצאתי אותה.
- מונית -
- מארקס מיראמר - מלון וספא -
שב. תקרא את זה. בקפידה.
שלחת מסרון.
לא לך.
אני מצטער.
בצדק.
נכון.
בואי נמצא מקום שקט לדבר, בסדר?
זה היה ממש מרושע.
אני יודע.
ולמרבה הצער, זאת הייתה המטרה.
וזה חזר אליי כבומרנג.
מוזר. מי חשב שלתת למישהו אגרוף בבטן
יגרום לו לרצות לעזוב?
יקירתי, ניסיתי לגרום לך להבין...
אולי פשוט נפסיק עם הרגעים הדידקטיים, אבא.
ותן לי לדבר דקה.
כן.
כולי אוזן.
אין לי חיים כאן.
לפחות לא חיים שאני רוצה.
ו...
וגם לא חיים שאתה או אימא תרצו,
אם שניכם תהיו כנים.
אני רוצה לחזור הביתה.
- אני יכול לדבר עכשיו? - לא.
לא סיימתי.
אני רוצה לחזור הביתה.
אבל הבעיה היא...
שאין לי בית.
יש לי משפחה, אבל...
אין לי בית.
אז כפי שאתה אוהב לומר, "מה הפתרון?"
אתה יכול לדבר עכשיו.
אני...
אין לי פתרון.
אתה יודע, לפעמים זאת תשובה הרבה יותר טובה.
אז מה את רוצה לעשות?
באמת?
אני לא יודעת.
וזה בסדר.
אבל...
מה שלא אחליט, אני צריכה שתתמוך בזה.
אני יכול לעשות את זה.
והדלת פתוחה לרווחה. ואני מתכוון לזה.
בלי בולשיט.
הדלת פתוחה לרווחה אם תחליטי שאת רוצה לחזור.
ולאחר שזה נאמר...
אין לי פתרון לזה, אבל...
יש לי רעיון.
אספר לך כשאימא תגיע לכאן.
הבאתם את הכול?
היי.
הייתה לי תוכנית לנסות להחזיר אותך לארה"ב.
היא נכשלה.
אין לי מה להציע לך עכשיו.
אולי אזלו לנו האפשרויות.
אני חושבת שזה הזמן להסגיר את עצמי.
במה זה יועיל?
אולי אני זקוקה לך יותר מכפי שחשבתי.
הורג אותי לחשוב שלא יכולנו לטפל בך מספיק.
שהרגשת שאת צריכה לעשות את זה לבד.
- ויריד ברוכים הבאים למפגש משקיעים -
זה באמצע שום מקום. באמת מתחת לרדאר.
בקושי מופיע ברוב המפות.
תסתכלו. יש מחסה הררי מפני רוחות הסחר בחוף המערבי.
כנראה יורד גשם בחלק הזה של האי ברוב ימות השנה.
מושלם לגידול סרטנים.
בצד השני, אור שמש, מקור שופע לבולי עץ.
מים מתוקים, והחלק הפנימי מסתיים במדרון דרומי.
אפשר לעבד את הקרקע, אפשר לבנות.
רוצה מקלחת? תבחרי מפל.
רעבים? תקטפו מנגו בדרך. ליצ'י, בננות, אגוזי קוקוס.
זה גן עדן.
אין שם דבר.
עדיין לא.
ומי יבנה את כל זה?
- אנחנו. תושבי קאסה רוחה. - אלוהים.
נעביר את כל הכפר לשם.
איך קוראים למקום?
קוראים לו אותו מקום שבו אנחנו כבר חיים.
לא. לא נכון.
אין קרטלים, אין סטאס. רק אנחנו.
מקלט אמיתי.
מפרץ מוסקיטו.
התחנה האחרונה.
מי הבעלים של השטח?
את.
אנחנו. השטח שייך למשפחת פוקס.
אני אוהב את זה.
- כי... - לא, לא, לא.
אנחנו חוזרים.
שלושתנו או כולנו, אבל אנחנו חוזרים.
אנחנו חייבים לקבל החלטה היום.
או שתישאר כאן ותקים מחנה פוקס.
בהצלחה עם זה, אבל תעשה את זה לבדך.
אימא.
אנחנו חוזרים הביתה. אנחנו חוזרים הביתה.
אני מצטער, איפה זה בדיוק?
איפה שנקים בית, אבל לא שם!
ואיך נראה בית, מרגו?
כן, כמובן. דינה היא נערה שהתנגשה בניידת משטרה,
אז בארה"ב היא תקבל כנראה נזיפה קלה.
אבל את?
טרור מבית. רצח.
- אבא, תפסיק. - לא.
למה אתה כזה חרא?
מצבך לא טוב יותר משלנו, אלי.
אתה הוא זה שהשבית את תוכנת הסנדפייפר של האן-אס-איי.
מכרת את עצמך והתחרטת.
אז תפסיק להעמיד פנים שמדובר במהלך הרואי. זה לא. זה אנוכי.
חבר'ה!
היי, אני לא זה שמציע לחזור לחור ההוא.
תשכחי מכלא, המדינה כולה מוקפת בגדרות תיל.
המדינה כולה היא כלא!
אלוהים אדירים! תסתמו!
מתי תעצרו לפעם אחת מזוינת...
כדי לחשוב עלינו?
לחשוב על מה שאנחנו רוצים.
- יקירי, תמיד חשבנו עליכם... - בולשיט, אימא.
מאז שהגענו לכאן, הכול התמקד בתוכנית שלך ובתוכנית של אבא, וזהו זה.
לא שאלתם אותי מה דעתי ולו פעם אחת.
לא שאלתם את דינה ולו פעם אחת מה היא רוצה.
אתם עושים את אותו חרא שאתם עושים תמיד.
מקבלים החלטות בשביל כולנו.
אתם קושרים חבלים לצווארינו וגוררים אותנו
כמו כלבים מזוינים!
דינה ואני חסרי אונים. הקרבנו את הכול.
מה איתך, אבא?
מה אתה הקרבת למעננו? תציין דבר אחד.
אין שאלות, אין הצבעה.
אין לנו מושג מה קורה. מה אתם עושים.
נמאס לי כל כך מלשמוע על מה שטוב לנו.
"בשביל הילדים."
אתם מתייחסים אלינו כמו למטען או...
או כמו לבובות מזוינות.
מתי נוכל להביע את דעתנו?
אתם מגדלים אותנו להיות עצמאיים, נכון?
באיזה גיל נזכה להביע דעה?
אלוהים אדירים, אימא.
העברתי את כל חיי המזוינים במחשבה שאבא היה הסיבה
לכך שאנחנו חיים ככה.
וזה קרה בגללך.
שיקרת לי כל חיי.
לשנינו.
אני עדיין לא יודע למה.
אני אפילו לא יודע איך שקר יכול להחזיק זמן כה רב.
איך... איך זה מחזיק זמן כה רב
עד שמישהו לוקח מקבל אחריות ומגלה את האמת המזוינת?
אפשר להתחיל מזה?
עשיתי טעות.
היא צודקת. שנינו טעינו.
אלי, תפסיק.
היית קטן כל כך.
היית בגודל כזה.
ו...
לפני שאפילו יכולת לדבר, בחרנו לא לספר לך.
גם לך.
והזמן חלף, ושוב בחרנו שלא לספר לכם.
ואז עוד זמן חלף. התבגרתם.
למדתם לדבר ו...
ושוב בחרנו שלא לספר לכם.
ואז עוד זמן חלף, ושוב בחרנו שלא לספר לכם עד ש...
שזה לא היה חשוב יותר,
עד שזה כן נהיה חשוב.
זה כן חשוב.
הסוד הזה...
שהסתרנו היה כמו... כמו רעל.
לפעמים הייתי מביטה בכם צוחקים או משחקים, משתטים,
לפעמים ישנים.
ושאלתי את עצמי, הרעל הזה...
מתי הזמן הנכון לספר עליו לילדיי?
לא.
אין זמן נכון, לכן מעולם לא סיפרנו לכם.
חשבנו שנוכל להתחיל מחדש. זה כמעט הצליח.
אלוהים, אני צריכה רגע. תסלחו לי.
אתה יודע, האמת היא,
אני חושבת שאני יודעת לחיות רק במחתרת.
אני מצטערת שעזבתי אותך.
מה לעזאזל?
לא, דינה, אל תסתכלי.
ריצ'רד בומונט המזוין כאן.
מה?
מה הוא עושה כאן?
צ'ארלי, מה אתה עושה?
הצלחנו, אבא.
סוף סוף.
מה שאנחנו בונים יגרום למלון הזה להיראות סוג ז'.
בכל מקרה... הנה הם.
סוף סוף. חשבתי שהלכתם למלון הלא נכון.
שלום.
- טוב לראות אותך. - גם אותך.
- אדוני. - אדוני.
אנא, תרשה לי להציג אתכם.
- זו בתי, קלייר. - היי.
משפחת בטיסטה. וזו חברה שלה, אנני.
- אני הפלוס אחת. - נעים להכיר.
- טוב, שנעשה את זה? - בואו נעשה את זה.
- אני מסכימה. - בסדר.
טוב, תיהנו.
רק רציתי שתפגשו...
- ביי. תיהנו. - נעים להכיר.
- קצת ריצה, אבל... - אני חייבת מרגריטה.
- לובי -1 - 2 - 3 -
צ'ארלי.
צ'ארלי, זה טירוף.
צ'ארלי.
מה קרה?
ראיתי כמה אנשים שאני מזהה.
מאיפה? מי?
יזמים.
ריצ'ארד הראה לי אותם.
אולי הם פשוט מתארחים כאן.
כן. בוא ניקח את הילדים ונעוף מכאן.
אנחנו כאן.
מעולה. תודה.
ועידת הווידאו מוכנה. המשקיעים מתחברים.
פנטסטי. אני חושב שאתה יודע איפה אנחנו אמורים לשבת.
- למה שלא תשבי באמצע? - תודה.
נציב את הכוכב במרכז. נכון?
כן, כמובן.
בסדר.
טוב, זה מרגש מאוד.
שלוש חתימות ואנחנו נהפוך
ליזמים מהגדולים בחצי הכדור הזה.
הצפוני והדרומי.
הנה הם.
- שלום. - שלום.
אתם רואים אותנו?
שניכם.
מעלית, מסדרון, גרם מדרגות קדמי.
- כניסה לחדר הישיבות. - הבנתי.
- אתם מוכנים? - כן.
מצוין. בואו נזוז.
- איפה הם, לעזאזל? - אני לא מוצאת אותם.
חרא. זה אחד מאנשיו של גיירמו.
אתה בטוח?
ראיתי אותו רוצח בחור במצ'טה.
מה הוא עושה כאן, לעזאזל?
אלי.
החבר'ה של גיירמו עובדים עם ריצ'רד.
- מה גורם לך לומר את זה? - הוא אמר לי.
- מי? - ריצ'רד.
טוב, אני אלך לחפש בחוף.
בסדר.
מה?
חמושים בקומה השלישית.
תאבטחו את האורחים ואת נקודות הכניסה.
תודה שהצטרפתם אלינו.
נשלח את הניירת לאחר שנחתום.
את רוצה את הכבוד לחתום ראשונה?
שאיש לא יזוז!
- ידיים על השולחן! - שמעתם אותנו!
בני זונה! אתם יודעים מי אני?
מה קורה כאן, לעזאזל?
צ'ארלי, מה אתה עושה כאן?
ראיתי את החבר'ה החמושים עולים לכאן.
אימא שלך כאן?
אתה שקרן מזוין וצבוע. כל מה שאמרת היה שקר.
- תענה לי. אימא שלך כאן? - לך תזדיין.
תענה. תענה.
תשכחי מזה, גברת.
שלום, גבירותיי ורבותיי.
אולי אתם לא יודעים מי אני,
אבל אני בהחלט יודע מי אתה, קרטר אלברכט.
אתה פושע.
ביצעת פשעים נגד האנושות ונגד הטבע.
התחמקת מאמת אין ספור פעמים עם השחיתות ותאוות הבצע שלך.
הם לא בחוף.
הזמן אוזל. הם באו כדי לפוצץ את המקום.
איך את יודעת?
כי הייתי בבית שלו.
ראיתי אותם, מוקשי עלוקה.
אלה לא מוקשים שמשיגים ללא מטרה.
היי.
- אימא, אבא. - איפה צ'ארלי, לעזאזל?
אני לא יודעת.
ריצ'רד תפס אותו, לקח אותו.
ידעתי. הוא ראה אותך? הוא היה עם מישהו?
לא, הייתה שם קבוצה אחרת של גברים חמושים.
- הם מחזיקים בצ'ארלי. - לאן הוא לקח אותו?
לא יודעת. למקום כלשהו למעלה.
- טוב. תראי לי. - בסדר.
אתה מזהם את הכוכב הזה.
הרסת אותו.
אתה לא טוב יותר מרוצח.
אז אתה תתוודה בפני חבר מושבעים כלל-עולמי.
לך ולפלטפורמות שלך יש עשרות אלפי עוקבים. נכון?
אז כשהתקשורת תשמע על השידור הזה, יתווספו לך מיליונים.
תסלחו לי.
כאמצעי זהירות,
אנחנו מבקשים מכל האורחים לחזור לחדריהם, בבקשה.
מה הוא עושה כאן, לעזאזל?
אדון אבא!
אחות קטנה יפהפייה.
יש לנו חלון של 30 דקות.
"שמי קרטר אלברכט.
נולדתי במונטוק, ניו יורק.
הוריתי לחברות שלי להיפטר מ-40 מיליון ליטרים של פסולת רעילה
ומתכות כבדות מהמכרה על ידי הזרמתם לנהר הפסיון.
מה שהיה האסון הסביבתי כתוצאה מכרייה הגדול ביותר
בהיסטוריה של אמריקה המרכזית.
אני מודה באשמה, ואני מבקש ש...
שיעשה צדק שהולם את הפשע."
לך תזדיין.
תעזוב אותי! אל תיגע בי!
קומה שלישית.
מה הצליל הזה?
טוב.
עצור! אל תזוז!
תרדו למטה!
- מה זה היה? - המשמר הלאומי. אמרתי לכם.
תירגעו. למסדרון.
צריך לסיים.
- לא, לא. - חייבים לסיים עכשיו!
לא. תמשיכי. תמשיכי.
"שמי אנדראה בטיסטה."
נפגעתי! נפגעתי!
אתה תהיה בסדר.
טוב, בואו.
אימא, לא הקומה זאת.
היי. מה את עושה?
אני אחפש בקומה השנייה.
אם יש מטענים, הם יהיו שם.
- את לא יודעת מי נמצא למטה. - הם מחזיקים בצ'ארלי.
"שכרתי מיליציה כדי לפנות בכוח כפר מהנכס."
תזדרזי.
יש כמה בחורים חמושים ברובים בקצה המסדרון.
אנחנו בגרם המדרגות הזה, שמוביל ללובי.
יש גרם מדרגות נוסף מאחור.
כן, ראיתי אותו.
חבר'ה, המקום שורץ שוטרים.
חייבים לחלץ אותו עכשיו. ייתכן שריצ'רד ירצה לנקום.
בסדר.
אבדוק את גרם המדרגות, אראה אם אוכל לעשות משהו.
- טוב, אבוא איתך. - לא, לא. תישארי.
אין טעם שכולנו נלך, בסדר?
מה אתה מתכוון לעשות?
למצוא דרך אחרת.
תזדרז.
כן.
"נערכה חקירה שטחית של הרציחות,
אבל תשלום של 600 דולר לתובע סגר את העניין."
למה הוא עושה את זה?
ריצ'רד?
כן.
הוא חושב שהוא עושה מעשה טוב.
"אני רק מבקשת צדק."
הנה זה. צדק.
תחתמי.
אז אני נותנת לך את הכול?
כן, כי זה לא מגיע לך. תחתמי.
תעזרו, בבקשה. אחי מטורף.
הוא הרג את אמי, ועכשיו הוא יהרוג גם אותי ואת אבא שלי.
- תעזרו, בבקשה! - בסדר.
"אני רפאל קלאודיו בטיסטה.
יש לי 14 ילדים מילדות שחלקן בנות 11 שגרות בשטח שלי.
אני גם אונס את האדמה.
שרפתי 60,000 דונם מהשמורה האחרונה
של תוכי הארא הארגמנית לפני שש שנים."
תחתום!
טוב, בוא נסתלק.
תן לי את הנפץ.
תן לי את הנפץ, בבקשה.
צ'ארלי, בוא נזוז.
לעזאזל.
צ'ארלי, רוץ!
מרגו, דלת!
- אבא! - אל תתקרב, בחור.
אני חייב לומר, אני לא ממש שמח לראות אותך ואת המשפחה שלך כאן.
ואני מצטער שיריתי בך בגב.
אבל אתה נראה אדיש לאיומים באלימות.
זמנך תם, אלי.
המוות שלך יהיה איטי, אבל אפגין רחמים כלפי משפחתך.
צ'ארלי, לך לאימא שלך.
- אבא! - צ'ארלי, צ'ארלי.
אל תהיה כמו אבא שלך.
צ'ארלי.
תתחפף, ביל.
צ'ארלי, חייבים להסתלק.
אתה לא מהיר יותר מכדור.
צ'ארלי, לך עם אימא שלך.
אבא!
זה בסדר.
תעשה את זה למעננו.
בוא, מותק.
לא, תפסיק להגיד לנו להירגע!
תנו לנו לעבור, בבקשה. אבא שלי שם למעלה.
ביצענו את התהליך הזה בעבר.
המסע לשם יהיה ארוך ובתנאי שטח קשים.
תשאירו מאחור כל דבר כבד וחסר ערך.
- מה העניינים? - בסדר.
- מכונת קרח -
אני זוכרת את זה.
בואו נזוז.
- ג'אסטינה -
- מפרץ מוסקיטו -
קחו דברים ותעבירו אותם לשם.
צ'ארלי.
מה שלומכם? ברוכים הבאים. איך היה המסע?
תרגום: גיא רקוביצקי