Dienos klausimas:
Kaip iš ugnies pagaminti ledą?
Nežinau, tėti, pasiduodu.
Pasiduodi?
Sekundėlę.
Kad tave kur.
Ledas iš ugnies.
Vanduo, ugnis, geras hermetiškumas.
Ir jokių likučių.
Ką manai?
Nuostabu.
Kam to gali prireikti?
Pasauly daug žmonių neturi elektros.
Vargingesnės šalys tai naudotų maisto saugojimui.
Labdaros organizacijos galėtų saugot vaistus, skiepus.
Gana mažiukas.
O, ne.
Galiu pagaminti ir didesnį.
Kur kas didesnį.
Kokio tik nori dydžio.
Ar mes praturtėsim?
Dėl praturtėjimo nežinau, bet reikia palaukt porą dienų,
kol patentų biuras patvirtins paraišką.
Pažiūrėsim.
Eime.
POLO TERU ROMANO MOTYVAIS
Lyja, o skėčio neturiu.
Gerai...
Pasakysiu sudėtingai.
„Jei būčiau žinojęs, kad lis,
būčiau pagalvojęs pasiimti skėtį.“
- Eik sau. - Pakartok.
...trabalenguas.
- Žinai, ką reiškia „trabalenguas“? - Ne.
Tai - greitakalbės.
- Duosiu pavyzdį. - Sí. Sakyk.
- Tres tristes tigres... - Ne. Tres...
Kokia pradžia?
Tres tristes...
- Tristes. „Liūdnas“. - Tristes. „Liūdnas“?
- Trys liūdni tigrai. - Aha.
- Moku ispaniškai. - Nesupratau, ką pasakei.
Supratai. Aš ką tik pasakiau!
Vienas, penki, devyni.
Štai.
Aštuonios valandos po 11 dolerių už valandą, bus...
88 doleriai,
atėmus 50 avanso, išmokėto aną savaitę.
Žinoma.
Ateik penktadienį,
turim bėdų su vamzdžiais persirengimo kambariuose.
Kokių bėdų?
Jie nuolat užsikemša.
Ateisiu su įrankiais.
PASKUTINIS ĮSPĖJIMAS REIKALAUJAME NEDELSIANT IMTIS VEIKSMŲ.
PERSKAITYKITE PRIDĖTĄ RAŠTĄ DĖL NAMO NUOMOS.
TEISIŲ Į ĮKEISTĄ TURTĄ ATĖMIMAS
Tu - irgi.
Panašiai.
Suprantu.
Kada galėsiu tave pamatyti?
Tai, jog žmonės kalti dėl klimato atšilimo - melas. Apgaulė.
Nėra jokios grėsmės. Jokio pavojaus.
Tie šarlatanai nieko neišmano.
Supranti, tiesa?
Palauk.
Mėšlas. Turiu bėgti. Iki.
Bet kai sukurpi tokią didžiulę nesąmonę, žmonės patiki.
Milijonai visame pasaulyje...
Stebėjau, kuo vabalai skiriasi nuo žmonių.
Krūva skirtumų.
Dėl to ir įdomu, tiesa?
Esi matęs, kaip voriukai suėda savo mamą vorę?
Nesu. Matei?
Taip. Mes jų bijom, nes jie - kitokie nei mes.
Jų visas pasaulis - kitoks.
Vaikai suėdė mamą.
Jei vorai mokėtų kalbėti, mes vis tiek jų nesuprastume.
Labas. Kaip darbas?
Gerai. Ką skaitai?
STOJAMOSIOS UŽDUOTYS
Ar jau sugalvojai, kur stosi?
Dar ne. Mes su Džošu dar galvojam.
- Rimtai? - Taip. O kas?
O kur dingo Džošas?
Senokai nemačiau jo čia šmirinėjant.
Kaip manai, kodėl?
Planas dar galioja? Stosi ten, kur stos Džošas?
Tėti, man nesvarbi tavo nuomonė.
Puiku.
O kodėl?
Nes jūs su mama įsimylėjote vienas kitą dar paauglystėje.
Viskas panašu. Ji - turtinga, tu - vargšas.
- Taip... - Tik nesakyk, kad tarp jūsų buvo ryšys.
- Jis buvo. - Jėzau. Ir vėl?
Margo!
- Ko? - Kas buvo tarp mūsų?
Nežinau. O kas buvo tarp mūsų?
Liaukis, juk žinai, kas buvo.
Nori, kad pasakyčiau, jog tarp mūsų buvo ryšys?
Taip, noriu!
Tarp mūsų buvo ryšys.
Ačiū.
Į sveikatą.
Kavos?
Ką galvoji?
Nežinau. Gal atvažiuosiu pas tave?
- Pabūtume kartu, pakalbėtume. - Tikrai? Atvažiuotum?
Čarli, kelkis.
Tavo tėtis namie?
Jis tuoj išvažiuos.
Ar ilgam?
Liaukis. Jis juk nesikandžioja.
Šiaip jau, kartais kandžiojasi. Jis kandžiojasi.
Pasimatytume mokykloje,
jei ten mokytumeisi, kaip normalus žmogus.
Tai, kad negyvenu kaip normalus žmogus nereiškia, jog nesu normali.
Palauk.
- Kur jis? - Kas?
Dina?
Dina, jis išėjo?
Ne, neišėjo, Džošai. Labukas.
- Sveiki, pone F... - Jėzau. Tėti, man - 15-ika.
Taip? Tavo amžius - ne esmė.
O kas yra esmė? Ką?
Jokių telefonų. Štai kokia esmė.
Žmonės turi telefonus, žinok.
Tikri žmonės tikrame pasaulyje turi telefonus.
Jokių telefonų.
Tai kažkokios sektantiškos nesąmonės!
Tėti!
- Kaip šlykštu. - Taip.
Bjauroka.
Jūs ką, tame valgį gaminsite ar ką?
Kiek laiko čia dirbi?
Gal savaitę.
Šiame aliejuje kepėte vištieną, taip?
Taip.
Maistui jis nebetinkamas, todėl jį išmeta.
O iš jo galima gamint energiją.
Parsivešiu namo, išfiltruosiu mėsos likučius,
truputį pakaitinsiu, šliūkštelėsiu natrio metilato.
Bum, ir tai jau - biodyzelinas.
Kuras mano automobiliui, žmonos furgonui.
Kartais net oro kondicionieriui.
Vis į kišenę, o ne iš kišenės.
Pusė - tau, pusė - tavo bosui, ponui Sarkisianui.
Tai - švaru?
- Aliejus? - Biče, ar tai - teisėta?
Tai - panaudotas aliejus.
Taip, tai - teisėta.
Nesunku?
Viskas gerai.
- 1-4-1 dispečerei. - Kalbėkite, 1-4-1.
STOKTONO POLICIJA
Sveiki, pareigūne.
- Kodėl vaikas ne mokykloje? - Jis mokosi namuose.
Na, dabar - 10.15 val., antradienis. Jis turėtų būti pamokose.
Aš ir esu pamokoje. Tai - mano pamoka.
Taip? Ir kokia gi?
Kūno kultūra.
Sėsk į kabiną, berniuk.
Taip, eik.
Ar turite tinkamą kvalifikaciją mokyti savo sūnų namuose?
- Taip, turiu. - Papasakokite man apie tai.
Prašom.
Pagal Kalifornijos įstatymus,
tam, kad mokyčiau savo vaikus namuose, man pakanka kompetencijos.
Suprantu, kad tai sudėtinga pamatuoti,
bet aš manau, kad mes su jo mama esame gana kompetentingi.
Jei norite, paklausinėkite jį apie poetus romantikus ar
Romos imperijos žlugimą.
Tai - jo mamos sritis, aš čia - menkas žinovas.
Aš jį mokau praktinių dalykų.
TEISIŲ Į ĮKEISTĄ TURTĄ ATĖMIMAS
Rezultatas - šis berniukas gali sureguliuoti jums variklį
deklamuodamas Kytsą.
Junion gatvėje - 10-15.
Prašom vykti visus ekipažus.
Geros dienos, pone.
Supratau, 5-2-4.
Pasisaugokite.
Viskas gerai?
Taip.
Išgąsdino mažumėlę?
Ne, aš nebijau farų.
Aišku.
Žinok, jų prisibijoti - sveika.
Farai - kaip nepažįstami šunys.
Dažniausiai draugiški,
tačiau neverta pamiršti, kad jie gali ir įkąsti.
- Supranti? - Aha.
STOKTONO BIBLIOTEKA
TAKSOFONAS
Alio.
Labas, mama.
- Su gimtadieniu. - O Dieve, Margo.
O Dieve. Kur tu?
- Atleisk. Aš ne... - Suprantu.
Kaip tu?
Tėtis vesis tave šįvakar į „Klaido“ restoraną?
Ne.
Vakarienė „Pas Klaidą“ atidėta.
Kodėl gi? Tavo gimtadienio proga jūs visada ten einate.
Tik ne šiemet.
Tas senas kvailys susilaužė koją.
Jėzau. Kaip jis?
Nieko, gyvens. Valė latakus, bent jau ketino.
Dieve mano.
Nieko baisaus. Kitą savaitę nuims gipsą.
Laukiu nesulaukiu, nes jis varo mane iš proto.
Šlubuoja po namus kaip koks Borisas Karlofas.
Jam valgyt neduok, o duok pasirodyt didvyriu.
Tai...
kaip mano anūkai?
Turbūt jau dideli.
Taip.
Pati žiūriu į juos ir negaliu patikėt.
Žiūriu į jų veidus ir... matau tėtį.
Mama, nebegaliu.
Jau turiu bėgt. Gerai?
Su gimtadieniu.
Linkėjimai tėčiui.
Širdele, man labai gaila. Aš...
Aš myliu tave.
Aš irgi tave myliu.
Gal galim kuo padėti?
Gal reik pinigų? Advokatų?
Pyrago su vištiena?
Būtų gerai.
Pyrago su vištiena.
Kai tik panorėsi, tik pabelsk į duris.
Žinau.
Mama, turiu bėgti. Sveikinu.
JAV PATENTŲ BIURAS
PONUI ALIUI FOKSUI
Gerai.
Prakeikimas!
Bliamba!
Velnias!
Kaip manai, kodėl mes - tokie skurdžiai, jei tėtis - toks protingas?
Nekenčiu tokio gyvenimo.
Aš taip nebegaliu.
Man įgriso.
Tikra nindzė.
Tiesiog nesuprantu.
Skaičiau gal 50 kartų. Nesuprantu.
Aš čia pagalvojau.
Per šiuos devynerius metus - šešios tapatybės.
Galėtume paskambint mano tėvams.
Skambinčiau iš vienkartinio telefono, anonimiškai.
Iš San Francisko ar Laboko, kur Teksase.
Tegu suseka, kad gudrūs.
Ali, tėvai galėtų pervest pinigų į kokią internetinę sąskaitą.
- Jie padėtų. Juk žinai. - Negalim.
Ar tu jau paprašei?
Tu jiems skambinai?
Žinoma, kad ne.
Bet mums čia - šakės, Ali. Mums gresia bėda.
Prarasim namą. Neįsivaizduoju, kur mums dėtis, ką daryti.
- Ką darysim? - Vėl pradėsim iš pradžių.
Išvažiuosim ir pradėsim vėl iš pradžių.
Sėsim ir išrūksim.
Viską palikę.
Mes turim vaikų.
Išsisuksim. Ne pirmas kartas.
Pažiūrėk. Kai ką sugalvojau.
Laivas?
Taip.
Kodėl ne?
Paklausyk, aš galvojau apie baržą.
Pliusas - daug vietos, minusas - esi pririštas prie vienos vietos.
Galvoju, gal traleris?
Kodėl traleris?
Viduje - erdvios patalpos, platus korpusas,
ir ant denio vietos daug.
Jie - tvirti, atlaiko stiprius smūgius.
Niekur nesijausi toks laisvas kaip laive.
Ir tegu pabando surast mus.
Tegu pabando.
Nori, pasakysiu tiesą?
Man patinka.
Taip.
Tik mums reikia grynųjų.
Taip.
Kam jis man, nesuprantu.
Baik juokus.
Įsivaizduok, kaip vienas toks...
du, bet dideli, gali būt panaudoti atsargų šaldymui.
Kiek sutaupytum...
Perleisčiau šitą su išskirtinėm teisėm už 100 000 dolerių.
- Atsipirks per penkerius metus. - Ali. Ali, Ali, Ali.
Liaukis.
Už 20 000. Išsimokėtinai, bet be teisių.
Ali, paklausyk.
Tavo sūnus žiūri į mus iš automobilio.
Nenoriu statyti tavęs į nepatogią padėtį jam matant, bet...
Ką aš su juo veiksiu? Man jis nereikalingas.
Liaukis.
Ei.
Genialūs dalykai iš pradžių būna nesuprasti.
Jis - šiknius.
Tikrai.
Tikras šiknius.
Tą automobilį jau esu matęs.
Laikykis.
Eina šikt! Kas čia buvo?
Planas keičiasi.
Tėti, kur važiuojam?
Į sąvartyną.
Eikš.
Žinai, ką amerikiečiai išmeta?
Ką?
Auksą.
Kompiuterius, elektronines plokštes,
laidus ir SIM kortelių jungtis.
O tai - auksas.
Tai - metafora, o ne tikras auksas, tiesa?
Ne.
Tai - tikras auksas.
Auksas, auksas. Žiūrėk.
Rimtai?
- Ir galim pasiimti? - Taip. Iš viso šito galim išgaut auksą.
„Keliauk į Vakarus, jaunuoli.“ Buvo toks posakis.
„Tuose kalnuose yra aukso.“
O dabar kur mes ieškome aukso?
Sumautam šiukšlyne.
Palauk čia.
Kur eini?
Aukštyn.
Tėti, ten negalima.
Viskas gerai. Aš tuoj.
Velnias!
Pritūpk. Tūpk.
- Kodėl? - Pritūpk.
Ką mes čia darome?
Nagi.
Gerai.
Aš mačiau tą pranešimą.
Žinau, kad jie nori atimti mūsų namą.
Ką?
Jie - iš banko.
Šie žmonės - ne iš banko.
Eime. Iš lėto.
Tėti, jie seka paskui.
Aš juos matau.
Paduok skaitytuvą.
Skaitytuvą?
10-76 Jeitso kelyje. Foksų namas.
Kviečiami visi ekipažai, ryšys baigtas.
Mes nuvažiuosim namo. Tu nueisi į savo kambarį.
Susidėsi daiktus į krepšį. Ir jokių klausimų.
Kaip repetavom.
STOKTONO POLICIJA
Čarli! Ateik čia.
Iš lėto.
Turiu šnektelėti su mama. Gerai?
Eik ir elkis taip, kaip buvome aptarę.
Eik.
Taigi...
jie mus surado.
Atvažiuoja. Turim bėgti.
Greitai bėgti.
Tai - ne kaip Ohajuje. Tai - jie.
Nesuprantu, kaip jie mus surado.
Gal ta farė iš ten, kur ėmėm aliejų?
Nežinau, bet kažkaip aptiko.
Aš skambinau tėvams.
Ir kaip jie?
Ali, atleisk man.
Buvau atsargi.
Nieko tokio. Anksčiau ar vėliau jie būtų mus aptikę.
Taip.
Išvažiuokite po 10 min., daugiausia - 15-os.
Farai važiuoja nuo Stoktono.
Kelio gale suk į dešinę ir važiuok į vakarus.
O tu?
Išvežk vaikus, o aš juos suklaidinsiu.
Kur važiuoti?
Į Ameriką.
- Juokauji. - Nė velnio.
- Kodėl? - Čarli.
Dina, mes kalbėjom. Žinojom, kad taip bus.
Bet kodėl? Kodėl dabar? Būtent šią minutę?
Dina, prašau tavęs. Pasitikėk mumis.
Čarli, dediesi daiktus?
O kam? Kad būtų dar blogiau?
Lyg mano gyvenimas būtų nieko vertas? Lyg būčiau koks šuniukas?
- Aš - ne šuo, mama. - Velnias.
Aš - ne šuo.
Aš niekur nevažiuosiu. Liksiu čia.
- Čia - mano namai. - Tau - 15-a.
Negali mūsų neklausyti.
- Nes toks įstatymas? - Nes mes - tavo tėvai!
Įstatymas juk jums nerūpi, tiesa?
Atleisk man. Aš tave myliu.
Susikrauk vieną krepšį. Nulipk žemyn už dešimties minučių!
Ką jis padarė?
Rimtai, ką jis vėl pridirbo?
Už dešimties minučių.
Čarli, kaip sekasi?
- Gerai. - Liko penkios minutės.
Girdi mane, Dina? Už penkių minučių išvažiuojam.
Lauksiu prie furgono.
Keturios minutės.
Aš jau.
Dina? O tu?
Dina?
VAŽIUOKITE BE MANĘS. AŠ NEVAŽIUOSIU.
Šūdas.
Kur Dina?
- Mama, kur Dina? - Sekundėlę.
Bėgam.
Greičiau. Bėk.
Prisisek diržą, gerai?
Pasiruošęs?
Dieve.
Regis, supratau, kur bėda.
Bėda ta, kad vairuoji kaip paskutinis pimpis.
Mama.
Lipk į mašiną, Čarli.
Ji pabėgo.
Velnias.
Gerai. Jūs laukite čia.
- Grįšiu 14 val. - O jei ne?
Pasiimk Čarlį.
Ir bėkite.
Manai, ji papasakojo šitam ponaičiui apie kelionės planus?
Ei, mažule!
Matau tave. Matau tavo užpakaliuką!
- Žmogau, nebėk. - Ne, neskubėk.
Nagi, mieloji.
Jėzau.
Alio?
- Alio, kas čia? - Močiute?
Dina?
Padėk man.
Dina?
Čia tu?
Dina?
AUTOBUSAI - TRAUKINIAI
Pasmaukyt, seksas ir...
- Ne, tu liepei. - Aš tau liepiau...
Liepiau gauti kvaišalų, o ne dulkintis su tuo tipu!
- Aš ir nesidulkinau! - Eik šikt!
Krisai, kurių velnių?
Ei.
Pasiilgai?
Eikš.
Kodėl tu su mumis šitaip?
Todėl, kad mes turim bėdą.
Ir niekas nepaaiškina, kokią.
Būna tokių bėdų, kai galvoji:
„Iš pirmo žvilgsnio atrodo labai prastai.
Bet jei prisėsiu ir pagalvosiu,
gal ir sumąstysiu kokią išeitį.“
Tai mūsų bėda - ne tokia.
Ei.
Bus nuotykis.
Įsigysim laivą.
Aš nenoriu nuotykių.
Dar ir kaip nori. Pažiūrėk, ką padarei ir kur esi.
Taip. Tai - siaubas.
Man baisu.
Žinoma.
Jei nebūtų baisu, tai nebūtų nuotykis.
Aš teisus?
23 val. išvyksta autobusas į San Franciską
per Emerivilį, Kaliforniją, nuo vartų vienas, nulis.
Eime. Paklausyk manęs.
Mama laukia prie „Glen Capri“ motelio Šiaurės Plimuto kelyje.
- Važiuok pas ją. - Negaliu.
Gali. Ji be tavęs neišvažiuos.
O jei neišvažiuos ji, neišvažiuos ir Čarlis.
- Tėti? - Žiūrėk į mane.
Jei neišvažiuos Čarlis, mus sučiups
ir išskirs, o tada bus šakės.
Važiuok mano automobiliu, jis - prie įėjimo. Eik.
Eik.
Palikto bagažo ieškokite radinių skyriuje.
Pone Foksai.
Sveiki
Prašom eiti su mumis.
Ar aš sulaikomas?
Ne, jei eisite su mumis.
Jei nesu sulaikomas, kodėl turėčiau eiti su jumis?
Nebent...
Jūs kviečiate mane į vakarėlį?
- Gerai, Ali... - Aš jau „Alis“?
- Ne „ponas Foksas“? - Malonėkite iškelti rankas
ir, sunėręs pirštus, laikykite už galvos.
- O kam? - Nes aš jūsų prašau, pone.
- Gerai. O kodėl? - Prašau jūsų.
Šūdas.
- Kur mane vedate? Kas atsitiko? - Pone...
Už ką esu sulaikytas?
- Nusiraminkite, pone. - Ar esu laisvas?
Ne, nesate. Sunerkite rankas už galvos.
Kurių galų?
Nes aš jūsų prašau, pone.
Negalite manęs apieškoti. Neturite teisės...
Gulkite veidu žemyn!
Negulsiu!
- Atstokite! - Šokerį!
Eime.
Velniop jį.
Išnarino man kulkšnį.
Prieš tris naktis...
Parašėm pareiškimą.
Tėti!
Lipk.
Laikykis.
Išvertė: Egidija Tučkuvienė