Kur, ellē, es esmu?
Uz kurieni jūs mūs vedat?
Margo?
Novācies no manis!
Margo?
Margo, tu te esi?
Margo, vai tu mani dzirdi?
Kas tas par stulbumu?
Tu esi Kalaka, ja?
Es esmu Alijs. Tu mani pazīsti.
Jā, tā tu saki.
Kur ir Margo?
Kur ir mana sieva?
PĒC POLA TERŪ GRĀMATAS MOTĪVIEM
-Čau! -Kur tu pazudi?
Es biju te.
Ak dievs, tu mani pārbiedēji līdz nāvei.
Es tikai uz mirkli novērsos, un...
Tā nedrīkst darīt, Čārlij.
Piedod, es tikai skatījos uz putniem.
Kā domā, varbūt nopērkam kādu?
Un ko ar viņu iesāksim?
Nezinu, nu...
palaidīsim brīvībā vai...
Viņi ir uzauguši nebrīvē.
Viņi nemācētu būt brīvi.
Viņi nemācētu izvairīties no plēsējiem.
Bet mēs vienalga varētu dot vienam iespēju.
Tu esi tā sapīpējies!
Nāc. Ejam!
SOČIMILKO
-Foto? -Si.
Nē.
-Izdari tā! -Tā?
Viņi ir amerikāņi?
Jā.
Situācija pavērsās dīvaini.
Varbūt vēsts no narkokarteļa?
Nē, laikam nav.
Un oranžās cepures? Tās tev kaut ko izsaka?
Vajadzētu izteikt?
Es nezinu.
Lieta tāda, ka sekoju Alijam un Margo līdz tam tirgum.
Jau grasījos izpildīt uzdoto, kad piepeši viņiem uzklupa kādi 20 vīri.
Visi ar tām cepurēm. Ar oranžām naģenēm.
Padomā, vai nav jocīgi?
Īsta mīkla, jā.
Lai nu kā, tu viņus pazaudēji, Bill.
Ļoti slikti...
Ļoti... slikti.
Līgums paliek spēkā.
Atrodi viņus!
Šodien.
Klausos!
Braucam!
Nu taču!
Jo ātrāk tiksim galā, jo ātrāk varēšu braukt mājās
skatīties Amerikai ir talants.
-To vēl rāda? -Ej ellē!
Sveiks, bos!
Jā, esam ļoti tuvu.
Nu, Estela pameta meitai - Dinai - ēsmu.
O jā. Mēs esam diezgan pārliecināti.
Tu esi pārliecināta? Jo es neesmu.
Tātad...
Nez vai tu tici raganām?
Nē.
Bija tāds Frīdrihs Špē.
Viņš arī neticēja raganām.
Viņš mierīgi dzīvoja un pieredzēja inkvizīciju.
Redzēja, kā spīdzina daudzas nevainīgas sievietes.
Redzēja, kā nevainīgas sievietes apsūdz citas nevainīgas sievietes,
lai tikai izbeigtu spīdzināšanu.
Mēs jau 400 gadus zinām, ka spīdzināšanai nav rezultātu.
Tad kāpēc, tavuprāt, to aizvien pielieto?
Redz, izrādās... To es izlasīju tualetē.
Katru mīļu brīdi
pusē pasaules valstu notiek tāda vai citāda spīdzināšana.
Zini, tie ir 44 % no visiem bēgļiem ASV.
Esmu to piedzīvojis.
Tas nenozīmē, ka ASV ir baltas un pūkainas.
Nu saprotams, ka pēc 11. septembra
viņi to pārdēvēja par "pastiprinātu nopratināšanu",
taču mēs visi zinājām, ka spīdzināšana vien tā ir, tikai nosaukums cits.
Bļāviens, to atbalstīja 58 % amerikāņu.
"Just do it." Vai man taisnība?
Varbūt tāpēc esam laimīgākā vieta uz Zemes.
Tieši tā.
Atnesīšu mums tēju.
Bļāviens. Bļāviens!
Kur ir tā mazā skuķe?
Atgriezies, Dina!
Tu esi vajadzīga savai valstij!
Un kartelis gaida, kad varēs tevi sakapāt sīkos gabaliņos.
Nu beidz, Estela. Nav smieklīgi.
Kas ir?
Nekas.
-Man kaut kas iesprūdis zobos vai... -Nē, zobos nekā nav.
Kas tad?
Cik daudz tu atceries no tā laika, kad biji maziņš?
Cik maziņš?
Nu pavisam maziņš. Vai veco māju atceries?
Kuru?
Pirmo. To, kurā bija televizors.
Nē. Kāpēc prasi?
Tāpat vien. Vienkārši... Nezinu.
Es tikai mēģināju atcerēties, kā mamma bija ar tevi stāvoklī, bet nevarēju.
Vai tas nešķiet dīvaini?
Nezinu. Tu biji diezgan maza.
Jā, bet liekas jocīgi, ne?
Redz, es atceros, kā tētis man tevi iedeva rokās.
Pag. Ko? Tētis...
Ko tētis izdarīja? Iedeva tev...
Jā.
Un viņš teica: "Vienu mirkli!
Brāli tu dabūsi tikai tad, ja apsolīsi pret viņu labi izturēties
un aprūpēt viņu,
un spēlēties ar viņu.
Tā ir ļoti liela atbildība."
Un es tikai: "Dod, dod, dod!"
Bet zini? Es... Nu paklausies!
Es neatceros, ka mamma būtu bijusi stāvoklī.
Vai nav dīvaini?
Dīvaini ir tas, ka tu par to visu laiku jautā.
Klau, pasūti saldējumu vai vēl kaut ko.
Es...
-Man vajag uz tualeti. Labi? -Labi.
Palīdzības līnijas numurs.
Foksu ģimenes palīdzības līnija.
Hallo?
Dina? Dina Foksa, tā esi tu?
Nu, paldies dievam. Es cerēju, ka piezvanīsi.
Te Estela Džonsa. Mēs jau esam runājušas.
Es biju tava drauga Džoša mājās.
Klau, tev ir jāpaliek pie telefona, labi?
Mīļā, lūdzu, nenoliec atkal klausuli.
Tātad laikam esi palasījusi avīzes?
Man ļoti žēl, ka to uzzināji šādi.
-Tā tam nevajadzēja notikt. -Jēziņ, Estela!
Aizveries.
Paklausies.
Alijs un Margo rīkojās nepareizi.
Un tas ir sagādājis daudz sāpju. Ļoti daudz sāpju.
Taču viņi to darīja, labu iemeslu vadīti.
Viņi gribēja ģimeni, gribēja bērnus, ko mīlēt.
Un viņi tiešām jūs mīl.
Bet, mīļā, tagad man vajag, lai pasaki, kur viņi atrodas.
Vai tu to vari?
Vai vari man pateikt, kur meklēt Aliju un Margo?
Es... Pagaidiet.
Čārlijs. Vai...
-Vai viņš tiešām... -Nē.
Paklausies, ko teikšu, Dina. Paklausies.
Tas zēns ir tavs brālis itin visās nozīmēs.
Tikai ne bioloģiski.
Nometa.
Viņa piezvanīs atkal.
-Nopietni, kas tev nepatīk? -Viņa taču ir bērns.
Tikai nevajag. Es tikko piepildīju visas tā skuķa cerības.
Nu to es neapstrīdēšu.
Manuprāt, paziņot to bērnam tādā vecumā ir briesmīgi. Tas arī viss.
Pasaki, kā labāk izdarīt to, kādēļ šurp atbraucām, lai neviens neciestu.
Viņa cieš! Tas bērns cieš!
Es nerunāju par viņas jūtām.
Es runāju par cilvēkiem un ciešanu no lodes!
-Nu man tas nepatīk. -Nu man ir vienalga.
Beidzot! Ko tu tik ilgi?
Velns. Tu raudāji?
Ko? Nē. Jēziņ!
Tu tomēr esi ērms.
Nesauc mani par ērmu, ērms!
Bērni, jūsu rēķins.
Nu, sāksim vēlreiz.
Lūk, bija tāds puisis...
vārdā Aleks Finns.
Vides aktīvists.
Vismaz tā viņš visiem apgalvoja.
Kā tad šis pats Aleks Finns
vēlāk sāk sadarboties ar Nacionālās drošības aģentūru?
-"Strādāt". -Ei?
Nevis "sadarboties". Es tur strādāju.
-Vai ir kāda atšķirība? -Jā, liela atšķirība.
Nu tad izskaidro šo "atšķirību".
Pirms kāda laika man bija jaunuzņēmums.
Biju viens pats. Patiesībā strādāju savā pagalmā.
Un ļāvu to pārpirkt kaut kādiem Silīcija ielejas kretīniem,
kas uzradās ar daudziem solījumiem.
Un tu tiem noticēji?
Ko? Tu? Korporāciju nīdējs? Zīmolu pretinieks?
Pārtrauci pirāta gaitas un iestājies flotē?
Neviens neteica, ka nebiju muļķis.
Bet es ļo... Bet es tam tiešām ticēju.
Es tiešām domāju, ka varēšu dot labumu pasaulei.
-Un kas tas bija? -Algoritms.
Ko tas darīja?
Ar klimata izmaiņu projekcijām fiksēja pārmaiņas putnu migrācijas paradumos.
Kāpēc lai valdību interesētu putnu migrācija?
Nezinu. Nepaspēju ne atjēgties, kad viņi mani pārdeva NDA.
Izteica vilinošu piedāvājumu.
Un ko tu darīji?
Es atteicos.
Jo ideja bija mana un viņi to nevarēja dabūt.
Es būšu tas, kas noteiks, kam to izmantos.
Un kur tas atrodas tagad?
Manā galvā. Es to izdzēsu no Zemes virsas.
Piekāst viņus.
Un piepeši...
Pēc desmit gadiem tu uzrodies Meksikā kā bēglis.
Sūti palīdzības signālus visiem vecajiem biedriem, kam savulaik uzgriezi muguru.
Meklē patvērumu Casa Roja.
-Jā. -Lieliski.
Nu tad pastāsti man par Casa Roja.
Redz, es cerēju, ka par Casa Roja man pastāstīsi tu.
Nuja, jā, jo es esmu Kalaka, Casa Roja vārtu sargs.
-Tieši tā. -Vai dieniņ! Nē.
Nē, nē, Kalakas nav. Vairs nav.
Kas ar viņu notika?
Nu pēdējais nomira. Viņa nomira.
No kā?
No ievainojumiem.
Klau, tevi tas kādreiz tracina?
Kas?
Tas viss.
Ka jāuzaug bez draugiem un tamlīdzīgi.
Nezinu. Nu...
bērni aizraujas ar garlaicīgām lietām, tā ka...
Īsti par to neesmu domājis.
Tātad nekad neesi iedomājies, kāda būtu dzīve,
ja mamma un tētis būtu citādi?
Kādā ziņā citādi?
Parasti.
Nē. Man tas šķiet forši, saproti?
Mums sanāk darīt visādas foršas lietas, tā ka...
Būtībā tas visu līdzsvaro, saproti?
Vajadzētu iet atpakaļ.
Kāpēc?
Lai nenokaitinātu mammu un tēti.
Ei! Jāiet.
Redzi, Calaca44 bija...
tikai iesauka, ko lietoja Casa Roja robežsargs, tā šķiet.
Mēs to iesauku glabājam jau labu laiku.
Cerībā, ka varētu uzrasties kāds tev līdzīgs.
Saproti? Nodibināt kontaktu.
Varbūt mums izlīdzēt.
Kādiem "mums"? Kas jūs esat? MI6? FDD?
Par to galvu nelauzīsim.
Labāk parunāsim par Casa Roja.
Nu? Ko vari man par to pastāstīt?
Es neko.
Labi. Cik mēs zinām, tas ir tāds kā teroristu anklāvs.
Patvērums pašpasludinātiem disidentiem un vardarbīgiem radikāļiem.
Tāpēc kas... Te būs mans jautājums.
Kas tu esi par ļauno hombre, Alij,
ka meklē patvērumu tādā vietā?
Labi.
Paskatīsimies, vai tagad tev atraisīsies mēle.
Kur viņa ir?
-Jā? -Sāc.
Saki kaut ko, sūda gļēvuli!
Spēlītes beigušās. Apturi to.
Apturi.
Pēc manas komandas.
-Liec viņai mieru! -Labi.
Tad pastāsti visu, ko zini par Casa Roja.
Es nezinu, ko teikt!
Paklausies. Man ļoti vajag, lai tu man izstāsti patiesību, Alij.
Es nevaru izstāstīt to, ko nezinu.
Nu tad runāsim skaidri - nevis es nogalinu šo sievieti, bet tu!
-Ko tu gribi, lai saku? Es... -Pasaki, kā atrast Casa Roja.
Es par to neko nezinu.
-Gribi, lai kaut ko izgudroju? -Nu ko.
Gribi, lai meloju?
Desmit.
Labi. Es varu samelot.
-Deviņi. -Kā tur nokļūt?
Pie otrās zvaigznes griezies pa labi,
-ej pa dzelteno ķieģeļu ceļu. -Astoņi.
Tur ir limonādes avoti.
-Visur dzied putni. -Septiņi.
-Arī Amēlija Ērharta tur ir... -Ej ellē, Alij. Pieci!
Precējusies ar D. B. Kūperu. Viņiem ir deviņi bērni.
-Četri. -Ko tu gribi, lai saku?
-Trīs. -Lūdzu, Alij!
-Es nezinu! -Divi.
Gribi mani iemest ūdenī un, ja nenoslīkšu, tad sadedzināt?
Viens. Pēdējā iespēja, Alij. Pēdējā.
Alij, nolādēts!
Alij!
Margo, aizver acis! Labi cieši!
-Saki, maita! Saki! -Piedod, mīļā.
Es tevi mīlu, Margo!
-Turpini. -Alij, nolādēts!
Margo, piedod, mīļā!
Isela teica, ka varam tev uzticēties.
Jāsaka, ka es biju pilnīgi pret.
Es uzskatīju, ka esi valdības aģents. Biju pārliecināts.
Bet - hei! Tev bija taisnība.
Es esmu Kalaka.
Tava caurlaide uz Casa Roja.
Tāpēc piebremzēsim ar aizvainojumu, labi?
Ei!
Gaidi mani numurā.
VIESNĪCA ISABEL
Hallo?
Dina?
Kas man jādara?
Ei, ei! Tu tāds neesi.
Un tu?
Esmu tāds, kāds esmu padarīts. Nu paskaties uz mani!
Biju dabas aizsardzības jurists, dieva dēļ.
Dzīvoju Vestvudā. Braucu ar teslu.
Man bija Peloton trenažieris, ko nelietoju.
Mums ir laba vieta, Alij. Mēs tikai gribam to nosargāt.
Tad uzbūvējiet mūri.
Es esmu tas mūris.
Mani cilvēki seko bērniem.
Viņiem ir ekskursiju diena.
Bet viņi mūs aizvedīs pie mammas un tēta,
tas ir skaidrs kā diena.
Margo!
Mīļā!
Margo!
Mums izdevās.
Esam pieņemti.
Tepat pāri robežai. Uz dienvidiem.
Gvatemalā.
Tas būs piedzīvojums.
Uz kurieni tu ej?
Te esam tikai mēs, viņi ir prom.
Tu, nolādētais maita!
Mīļā, nu beidz.
Es tikai tēloju.
Es zināju, ka viņš melo. Tā tāda īpatnēja robežkontrole.
Es to redzēju pa gabalu.
Un tu pat nepieļāvi domu,
ka varbūt manas smadzenes varētu izšķīst pa grīdu?
Nē.
-Pat ne uz mirkli? -Nē.
Tas ir...
Jā, uz mirkli - protams.
Bet es zināju, ka viņi tev neko nenodarīs.
Man gan neizskatījās, ka esi tik pārliecināts.
Protams, jo man vajadzēja, lai man notic.
Viņiem bija jāsaprot, ka var man uzticēties. Mums.
Un izdevās, vai ne?
Ei!
Gvatemala.
Labāk nekā Meksika. Būs lieliski.
Nē.
Nebūs lieliski.
Jo lieliski nav nekad.
Tu tikai soli un soli, bet solīto nepildi.
Un tā ir mana vaina. Es tev to ļauju.
Mēs abi zinām, kāpēc.
Bet turpmāk tā vairs nebūs. Tas ir beidzies.
Margo! Nu beidz.
Varat iedot naudu?
Tie ir viņi.
Man liekas, bērni jāmodina augšā un jādodas uz dienvidiem.
Varbūt pa ceļam piestāsim pie okeāna, ja?
Kas ir? Bērni nekad nav bijuši pludmalē.
Kaut piecas minūtes padarīsim ko normālu.
Jā, jā, atvilksim elpu, uzcepsim zefīriņus.
Ko?
Mēs viņus atradām. Viesnīcā Isabel.
Pielūko, lai neviens neaizmūk, līdz ierodas manējie.
Būs.
Laižam!
Kas jūs tādi?
Alij un Margo, jums tūlīt pat jānāk mums līdzi.
Lūdzu.
Kā jūs mūs atradāt?
Čārlij?
Viss kārtībā. Palīdzi man saprast, mīļā.
Es nesaprotu.
Nav taisnība.
Alij, tam tagad nav nozīmes. Jums ar ģimeni jānāk mums līdzi.
Jūs vajā kartelis.
Viņi ir ar citiem amerikāņiem.
Paldies.
Nokavējām.
Amerika ieradās pirmā.
Bill.
Vai esi dzirdējis par passer à la mandoline?
Diez vai.
Tas bija sens franču marokāņu spīdzināšanas paņēmiens.
Cilvēkam starp kājām tika novilkta mandolīnas metāla stīga.
Ar to tika pārgriezti sēklinieki.
Sapratu.
Vīrietis man vajadzīgs dzīvs. Tēvs.
Pārējos vari nogalināt.
-Jūs esat vieni? -Šobrīd jā.
Tikai mēs.
Un kartelis un vēl sazin kas, tāpēc, ja nav iebildumu, nāciet!
Tēt?
-Viss kārtībā. Būs labi. -Nu nemaz ne.
-Jūs viņus biedējat. -Labi. Mums visiem būtu jābaidās.
-Tad ļaujiet mums iet. -Tas nenotiks.
Jums šai lietā nav intereses.
Esat gatavi tikt ievainoti... Kā? Mūsu dēļ?
Aizvedīsiet mūs visus sešus līdz robežai, ja mūs vajā kartelis?
Mums ir divi bērni.
Viņiem ir divreiz īsākas kājas.
Viņi piekūst, ejot līdz veikalam.
Jūs domājat, ka...
jūsu boss jums pasniegs godarakstu par to,
ka panācāt mūsu nāvi? Nu beidziet!
Vienkārši pasakiet, ka mūsu vairs te nebija.
Ka nevarējāt mūs atrast. Brauciet mājās. Glābieties.
Jēziņ, tēt! Aizveries, un ejam!
-Es viņu atvedīšu. -Nē. Jūs ne.
Bet viņai ir bail.
Vai nu iesim visi, vai neiesim neviens.
Apsēdieties!
Dina.
Dina! Dina, vienatnē tu neesi drošībā.
Dina. Dina.
Palieciet te.
Ieslēdzies vannasistabā.
Paskaties, ko tu izdarīji! Kā tu tā varēji?
Kas tu tāds esi?
Nāc!
Beidz! Beidz! Beidz!
Beidz! Kāda no tā bija jēga?
-Alij! -Kas, ellē, tu tāds esi?
-Prom! Kusties! -Viņš nedrīkst mani nošaut.
Viņš nedrīkst šaut.
Aiziet! Skrien!
Viņam noteikti jau brauc papildspēki.
Puiši, pasteidzieties.
-Čārlij, pieliecies! -Policija brauc.
Dēliņ, tieši no policijas mums jābaidās.
Ko iesāksim?
Jātiek no viņiem prom.
-Ei! -Aiziet!
-Velns! Te! -Dod man.
-Aiziet. Aiziet. -Nu taču.
Bļāviens!
Izdevās. Tēt!
Mamm, tēt! Nāciet.
Ejiet un dabūjiet viņus rokā!
-Pag, atpakaļ, atpakaļ! -Velns.
Aiziet.
Nāciet, ejam!
Pagaidiet! Te, te.
Nāciet! Nāciet!
Tulkojis Imants Pakalnietis