Hol a picsában vagyok?
Hova visznek?
Margot?
Áú! Szálljon… Szálljon már le rólam!
Margot?
Margot, itt vagy?
Margot, hallasz?
Mi ez a szarakodás?
Te vagy Calaca, ugye?
Allie vagyok. Ismersz.
Ja, azt állítod.
Hol van Margot?
Hol van a feleségem?
A Moszkitó-part
PAUL THEROUX REGÉNYE NYOMÁN
- Szia! - Merre kószáltál?
Errefelé.
Jézusom! A frászt hoztad rám!
Egy pillanatig nem figyelek, és…
Ezt nem teheted, Charlie.
Bocs, én csak… A madarakat nézegettem.
Nem kéne vennünk egyet?
És mit kezdjünk vele?
Nem is tudom, például…
elereszthetnénk őket, vagy…
Fogságban nevelkedtek.
Nem tudják, hogyan legyenek szabadok.
Nem tudnának elmenekülni a ragadozók elől.
Az egyiknek azért adhatnánk egy esélyt.
Te még mindig be vagy tépve.
Gyere! Menjünk!
- Fotót? - Si.
Nem!
- Így! - Így gondoltad?
Amerikaiak?
Igen.
Na…
Furcsa fordulatot vett az ügy.
Ez valamiféle kartellüzenet?
Jó, hülye kérdés volt.
A narancssárga sapkák mondanak magának valamit?
Kéne nekik?
Fogalmam sincs.
Az van,
hogy a nagy piacig követtem Allie-t és Margot-t,
és már épp intézkedtem volna, amikor vagy 20-an rontottak rájuk.
Mindegyiken sapka volt. Narancssárga baseballsapka.
Ez valóban rendkívüli.
Legalábbis rejtélyes.
A lényeg, hogy elveszítette őket, Bill.
Ez nem jó…
Nagyon. Nem. Jó.
A megállapodásunk még áll.
Találja meg őket!
Még ma!
Ma.
Igenis.
Gyerünk!
Mi van már?
Minél hamarabb feláll a rendszer, annál hamarabb hazajutok,
hogy nézhessem a Csillag születiket.
- Az még megy? - Kapd be!
Üdv, főnök!
Igen, már közel járunk.
Estelle remek digitális morzsákat szórt a lány, Dina elé.
Hogyne. Nagyon bízunk a dolgokban.
Valóban bízol benne? Mert én rohadtul nem.
Szóval…
Hiszel a boszorkányokban?
- Nem. - Ó!
Volt egy Friedrich Spee nevű fazon.
Ő sem hitt bennük.
Tanúja volt az inkvizíciónak, tette a dolgát.
Látta, hogyan kínoznak meg egy rakás ártatlan nőt.
És látta, hogy azok más ártatlan nőket mártanak be,
csak hogy a kínzás abbamaradjon.
Négyszáz éve tudjuk, hogy a kínzás hatástalan.
Mit gondolsz, miért alkalmazzák még mindig?
Az a helyzet, és ezt a klotyón olvastam,
hogy minden percben,
a világ minden második országában, éppen megkínoznak valakit.
Azaz az USA-ba érkező menekültek 44%-át.
Megtapasztaltam magam is.
És ez… nem mintha az USA ártatlan lenne.
Jó, 9/11 után átcímkézték
„különleges vallatási módszerekre”,
de ugyanaz a klasszikus recept volt, csak más köntösben.
Baszki! Az amerikaiak 58%-a támogatta.
Mint a Nike-szlogen. „Csak csináld!”
Talán ezért a legboldogabb ország a világon.
Pontosan.
Hozok egy teát, jó?
Faszom! Baszd meg!
Hol van ez a takonypóc?
Bújj elő, Dina!
A hazádnak szüksége van rád!
A kartell meg alig várja, hogy miszlikbe apríthasson.
Ó, ne már, Estelle! Rohadtul nem vicces.
Mi az?
Semmi.
- Kajamaradék ragadt a fogam közé? - Nem, azzal minden oké.
Hát akkor meg?
Mire emlékszel kis korodból?
Mennyire kicsi koromból?
Egészen kicsiből. Például, emlékszel a régi házunkra?
Melyikre?
Az elsőre. Amiben a TV is volt.
Nem. Miért?
Mittudomén, csak… Csak úgy.
Igyekeztem visszagondolni,
hogy emlékszem-e, milyen volt anya veled terhesen, de nem megy.
Nem fura ez?
Nem tudom. Te is kicsi voltál még.
Ja, de akkor is bizarr.
Arra például emlékszem, amikor apa odaadott nekem.
Várj csak! Mi? Apa…
Hogy mit csinált? Odaadott…
Aha.
És ezt mondta: „Na, ide hallgass!
Csak akkor kapod meg az öcsédet, ha megígéred, hogy jó fej leszel,
gondoskodsz róla,
és játszol vele.
Ez elég nagy felelősség.”
Én meg alig vártam, hogy megölelhesselek.
De én nem… Érted.
Nem emlékszem anya terhességére.
Nem fura?
Az a fura, hogy ennyit kérdezősködsz róla.
Mindegy. Rendelj egy fagyit, vagy valamit!
Én elmegyek…
- a mosdóba. Oké? - Oké.
A segélyvonal.
Fox családi segélyvonal, tessék!
Halló?
Dina? Dina Fox, te vagy az?
Aha.
Hála Istennek! Már vártam a hívásodat.
Estelle Jones vagyok, már beszéltünk egyszer.
Én voltam ott Josh barátodnál.
Kérlek, maradj vonalban, jó?
Ne tedd rám a telefont, kicsim!
Megtaláltad az újságcikket, ugye?
Sajnálom, hogy így kellett megtudnod.
- Nem így kellett volna történnie. - Jézusom, Estelle!
Kussolsz!
Hallgass ide!
Amit Allie és Margot tett, rossz dolog volt,
és sok fájdalmat okoztak sok embernek.
De okuk volt rá.
Családot akartak, gyerekeket.
És szeretnek téged.
De most tudnom kell, hol vannak, kicsim.
Elárulod nekem?
Elárulod, hol találom Allie-t és Margot-t?
Egy… Egy pillanat!
Charlie…
- Ő valójában… - Nem.
Figyelj rám, Dina! Jól figyelj!
Az a srác az öcséd, minden értelemben, ami számít.
Csak biológiailag nem.
Letette.
Majd visszahív.
- Neked meg mi bajod van? - Csak egy gyerek!
Ugyan! Most váltottam valóra az álmát.
Nem fogok vitát nyitni erről.
Szerintem meg ilyen korú gyereknek ezt így elmondani szarfejség.
Hogy kéne jobban csinálni azt, amiért jöttünk
anélkül, hogy bárki megsérülne?
Egy sérült már van. A kiscsaj.
Nem a gyerek érzéseire céloztam.
Hanem a golyók okozta sebekre.
- Nekem nem tetszik. - Engem meg nem érdekel.
Na végre, mi tartott ennyi ideig?
Baszki, sírtál?
Mi? Dehogyis! Jaj már!
Kattant egy tyúk vagy te.
Én? Te vagy a kattant.
Gyerekek, a számla!
Kezdjük elölről, jó?
Volt egyszer egy fazon…
egy bizonyos Alec Finn.
Környezetvédelmi aktivista.
Legalábbis ezt a nevet használta.
Hogy dolgozhatott ugyanez az Alec Finn később
a Nemzetbiztonsági Ügynökséggel?
- „Ügynökségnél.” - Hogy?
Nem „ügynökséggel”, ahogy mondtad. „Ügynökségnél.”
- Nem mindegy? - Rohadtul nem.
Oké, jöjjön a szemantikai kiselőadás a különbségről!
- Annak idején volt egy startupom. - Oké.
Egyszemélyes cég, a házamban volt az iroda.
Hagytam, hogy megkaparintsa pár Szilícium-völgyből jött seggfej,
akik a csillagot is lehazudták az égről.
És te bevetted?
Hogyhogy? Te? A gigacégek és a fogyasztói társadalom esküdt ellensége?
Felhagytál a kalózkodással? Irány a flotta?
Nem állítottam, hogy nem vagyok hülye.
De ebben… rohadtul hittem.
Azt hittem, valóban jót tehetek a világgal.
- Mivel? - Egy algoritmussal.
Ami mit is csinált?
Klímamodellekkel követte a madarak költözési szokásainak változását.
Mi a tökömért izgatta a kormányt a madárvándorlás?
Gőzöm sincs. Mire észbe kaptam, kiárusítottak az NSA-nek.
Visszautasíthatatlan ajánlatot kaptam.
És mit tettél?
Visszautasítottam.
Mert ez az én ötletem, és nem kaphatják meg.
Én mondom meg, mire használhatják.
És most hol van?
A fejemben. Minden példányt megsemmisítettem.
Kapják be!
Aha! Aztán hirtelen…
Tíz év elteltével itt vagy Mexikóban, szökevényként.
Vészjeleket adva le a régi bajtársaknak, akiknek hátat fordítottál.
Menedéket keresve Casa Rojában.
- Pontosan. - Hm, remek.
Nos, akkor mesélj nekem egy kicsit Casa Rojáról!
Hát, én pont arra számítottam, hogy te fogsz róla mesélni.
Ó, tényleg! Mert én vagyok Calaca, Casa Roja kapuőre.
- Úgy valahogy. - Isten ments, dehogyis!
Calaca nincs többé. Már egy ideje.
Mi történt vele?
Nos, a legutóbbi, na ő meghalt. Szegény csaj!
Mibe halt bele?
A sérüléseibe.
Téged nem zavar?
Mi?
Ez az egész.
Hogy barátok nélkül növünk fel?
Nem is tudom. Mert…
a legtöbb gyerek eleve tök unalmas, szóval…
Nem igazán gondoltam bele.
El sem képzelted, milyen lenne az életed,
ha apa és anya más lenne?
Más? Hogy értve?
Normális.
Nem. Szerintem ez… Szerintem tök menő az egész.
Egy csomó érdekes dolgot csinálunk.
A kettő kiegyenlíti egymást.
Vissza kéne mennünk.
Minek?
Mert apáék be fognak rágni.
Hahó! Ideje mennünk!
Szóval, a „Calaca44”…
Casa Roja kapuőrének fedőneve volt.
Már elég régóta ültünk rajta,
azt várva, hogy egy magadfajta előkerüljön.
Hogy kapcsolatba lépjen.
És segítsen nekünk.
Mi ez a fejedelmi többes? Kinek dolgozol? MI6? FSZB?
Ó, ne ezen rágódjunk!
Beszélgessünk inkább Casa Rojáról!
Nos, mit tudsz róla?
Az égvilágon semmit.
Mi ezzel szemben úgy tudjuk, hogy menedékhely terroristáknak.
Búvóhely a rendszer önjelölt ellenségeinek és radikális szélsőségeseknek.
Szóval… Kérdezek én valamit, jó?
Mi… Miféle gazember vagy te, Allie,
hogy egy ilyen helyen keresel megnyugvást?
Nos?
Na jó.
Lássuk, ez megoldja-e a nyelvedet!
Hol van?
- Igen? - Kezdhetjük.
Mondj valamit, te gyáva szar!
Vége a mókának. Állítsd le!
Állítsd le!
Amikor szólok.
- Hagyd békén! - Rendben.
Akkor mondj el mindent, amit Casa Rojáról tudsz!
Nem tudom, mit mondhatnék!
Figyelj rám, Allie! Kurva komolyan mondom, hogy igazat kéne mondanod!
Nem mondhatok el olyasmit, amit nem tudok!
Rendben. A tisztánlátás végett: nem én, hanem te ölöd meg a nőt.
- Mit akarsz, mit mondjak? - Hogy találom meg Casa Roját?
Halvány gőzöm sincs!
- Találjak ki egy mesét? - Nos…
Hazudjak valamit?
Tíz!
Felőlem, akkor hazudok.
- Kilenc! - Az odavezető út kell?
A második csillagnál jobbra,
- végig a sárga köves úton! - Nyolc!
Limonádé jön a kútból,
- és énekesmadarak csivitelnek. - Hét!
- Amelia Earhart ott vár. - Kapd be, Allie! Öt!
D.B. Cooper nejeként. Kilenc gyerekkel.
- Négy! - Mit mondjak?
- Három! - Ki vele, Allie!
- Nem tudok semmit! - Kettő!
Vízbe dobsz, hátha a felszínen maradok, és ha nem, megégetsz?
Egy! Utolsó lehetőség, Allie! Vége.
Allie, az isten verjen meg!
Allie!
Margot, csukd be a szemed! Jó szorosan!
- Mondd el, te pöcs! - Sajnálom!
Szeretlek, Margot!
- Csináld! - Allie, az isten verjen meg!
Sajnálom, kicsim!
Isela megmondta, hogy bízhatunk benned.
Megmondom a frankót: nem hittem neki.
Simán kormányügynöknek néztelek. Kétségem nem volt.
Képzeld! Már a legelején igazad volt.
Én vagyok Calaca.
Én juttatlak el Casa Rojába.
Vegyünk vissza a dühkitörésből, jó?
Figyu!
Bent találkozunk, jó?
Halló?
Dina?
Mit kell tennem?
Hé, hé! Ez nem te vagy!
És te?
Az vagyok, akivé tettek.
Ugyan! Nézz rám!
Környezetvédelmi ügyvéd voltam, az istenit!
Westwoodban laktam. Teslával jártam.
Szobabiciklim is volt. Soha nem ültem rá.
Jó az a hely, Allie, csak meg kell védenünk.
Építsetek falat!
Én vagyok a fal.
Az embereim követik a gyerekeket.
Jó nagyot csavarognak.
De úgyis visszavezetnek a szüleikhez.
Erre mérget vehet.
Margot!
Kicsim!
Margot!
Sikerült!
Bent vagyunk!
A határ után nem sokkal. Délnek.
Guatemala.
Guatemalába megyünk.
Nagy kaland lesz!
Most hová mész?
Elmentek. Ketten vagyunk.
Te rohadt szemétláda!
Kicsim, ne már!
Szívattam őket!
Tudtam, hogy színház az egész. Bizarr határőrség.
Messziről látszott.
Az nem jutott eszedbe,
hogy az agyam a padlón végzi?
Nem!
- Egy másodpercig sem? - Nem!
Azaz…
De, egy pillanatig igen. Persze.
De tudtam, hogy téged nem fognak bántani.
Én nem láttalak ennyire magabiztosnak.
Persze, hogy nem! Eljátszottam!
Bízniuk kellett bennem! Bennünk! Bízniuk kellett bennünk!
De bejött, nem?
Figyelj!
Guatemala.
Jobb, mint Mexikó. Remek lesz.
Nem!
Nem lesz remek!
Sosem az!
Ígéretekkel tele a padlás! Egyet sem tartasz be!
De ez az én hibám. Hagyom, hogy megúszd.
Mindketten tudjuk, miért.
De ilyen nem lesz többé. Befejeztem.
Margot! Ne már!
Van egy kis aprója?
Ők azok.
Ébresszük fel a kölyköket, és irány délre!
Megállunk az óceánparton menet közben.
Mit nézel? Még soha nem láttak tengert.
Csinálhatnánk egyszer valami normálisat is.
Igen! Sóhajtozz csak! Piknikezünk!
Mi az?
Megvannak. Egy Hotel Isabel nevű helyen.
Senki nem jöhet ki onnan, míg az embereim oda nem érnek.
Vettem.
Na, spuri van!
Kik maguk?
Allie, Margot, velünk kell jönniük! Most rögtön!
Kérem!
Hogy találtak ránk?
Charlie?
Semmi baj. Csak… Csak segíts megértenem, kicsim!
Mert nem értem.
Ez nem igaz.
Allie, ez most tényleg nem számít. Velünk kell jönniük.
A kartell a nyomukban van.
Pár amerikaival vannak.
Köszönöm.
Elkéstünk.
A jenkik megelőztek.
Bill.
Hallottál már a passer à la mandoline-ről?
Nem hinném.
Egy ősrégi francia-marokkói kínzási technika.
Egy mandolin acélhúrját a delikvens combjai között felrántva
félbevágták a heréit.
Vettem.
A fickót élve akarom. Az apát.
A többit megölheted.
- Ketten vannak csak? - Jelenleg igen.
Csak mi. A két csirke.
És persze a kartell, szóval kapják össze magukat!
Apa?
- Semmi baj. Minden rendben lesz. - Nem lesz.
- Megijeszti őket. - Helyes. Mindenkinek rettegnie kéne.
- Akkor engedjenek el! - Kizárt!
Ez nem a maguk játszmája.
Vásárra vinnék a bőrüket értünk?
Hogy jutunk át hatan a határon? Sarkunkban a kartell.
Két gyerekünk van!
Feleakkora lábakkal.
A közértig alig bírnak elmenni.
Azt hiszik, a főnökük
majd megdicséri magukat,
ha darabokban visznek haza? Ugyan már!
Mondják azt, hogy mire ideértek, leléptünk!
Nem találtak ránk. Menjenek haza! Vigyázzanak magukra!
Jézusom, apa! Fogd be, és menjünk!
- Visszahozom. - Ácsi! Nem maga.
Retteg!
Vagy együtt megyünk, vagy sehogy.
Üljön le!
Dina.
Dina! Dina, nem vagy biztonságban egyedül!
Dina. Dina!
Maradjanak itt!
Zárkózz be a fürdőbe!
Nézze, mit csinált! Mit képzel maga?
Ki a tököm maga?
Gyerünk!
Állj! Elég! Hagyja abba!
Állj! Mi a tökömért csinálja ezt?
- Allie! - Ki a tököm maga?
- Ki innen! Menjenek! - Rám nem lőhet!
Nem lőhet le engem!
Gyerünk! Futás!
Biztosra vehetik, hogy jönnek még páran!
Siessetek, srácok!
- Charlie, bukj le! - Jönnek a rendőrök!
Fiam, leginkább tőlük van félnivalótok!
Mihez kezdünk most?
Tűnjünk el innen!
- Srácok! - Gyerünk!
- Basszus! Erre! - Add ide!
- Menjetek! Menjetek! - Gyerünk!
Bassza meg!
Sikerült! Apa!
Anya! Apa! Gyertek!
Lóduljatok, és keressétek meg őket!
- Várjatok! Vissza! - Baszki!
Gyerünk!
Menj!
Menjetek!
Gyerünk! Futás!
Várjatok! Ide! Ide!
Gyertek! Gyertek!
A feliratot fordította: Varga Attila