איפה אני, לעזאזל?
לאן אתם לוקחים אותנו?
מרגו?
תעזבו אותי, לעזאזל.
מרגו?
מרגו, את שם?
מרגו, את שומעת אותי?
מה הבולשיט הזה?
אתה קאלאקה, נכון?
אני אלי. אתה מכיר אותי.
כן, כך אתה אומר.
איפה מרגו?
איפה אשתי?
- מבוסס על ספרו של פול ת'רו -
היי. -איפה היית?
הייתי כאן.
אלוהים. הפחדת אותי פחד מוות.
אני מפנה מבט לשתי שניות ו...
אסור לך לעשות את זה, צ'ארלי.
מצטער, רק הסתכלתי על החבר'ה האלה.
את חושבת שכדאי לקנות אחד מהם?
ונעשה מה?
אני לא יודע, למשל...
נשחרר אותם לחופשי או...
הם גודלו בשבי.
הם לא ידעו איך להיות חופשיים.
הם לא ידעו איך לחמוק מטורפים.
אנחנו עדיין צריכים לתת לאחד מהם הזדמנות.
אתה כל כך מסטול עכשיו.
קדימה, בוא נלך.
- סוצ'ימילקו -
תמונה? -כן.
לא.
תעשו פוזה כזאת. -ככה?
הם אמריקאים?
כן.
המצב קיבל תפנית מוזרה.
זה מסר מקרטל אולי?
לא, אני מניח שלא.
מה לגבי כובעים כתומים? הם אומרים לך משהו?
הם אמורים להגיד לי משהו?
אני לא יודע.
העניין הוא,
עקבתי אחרי אלי ומרגו לשוק שם.
ועמדתי לטפל בעניינים כאשר כ-20 חבר'ה זינקו עליהם.
כולם עם כובעים. כובעי בייסבול כתומים.
נכון שזה ממש יוצא דופן?
זאת תעלומה, זה בטוח.
כך או כך, איבדת אותם, ביל.
רע מאוד...
רע. מאוד.
החוזה נותר בעינו.
תמצא אותם.
היום.
מובן.
סע.
קדימה.
ככל שנסיים את זה מהר יותר, נחזיר אותי מהר יותר הביתה
כדי לצפות ב"אמריקה גוט טאלנט".
זה עדיין משודר? -לך תזדיין.
היי, בוס.
כן, אנחנו קרובים למדי.
אסטל פיזרה פירורי לחם בשביל הבת, דינה.
כן, אנחנו מרגישים טוב לגבי זה.
את מרגישה טוב לגבי זה? כי אני לא.
אז...
אני תוהה, אתה מאמין במכשפות?
לא.
יש בחור בשם פרידריך שפה.
גם הוא לא האמין במכשפות.
הוא היה עד לאינקוויזיציה, בעודו חי את חייו.
הוא ראה נשים חפות מפשע רבות עוברות עינויים.
הוא ראה חפות מפשע מאשימות חפות מפשע אחרות
רק כדי שיפסיקו לענות אותן.
אנחנו יודעים זה 400 שנה שעינויים לא עובדים.
אז למה זה עדיין קורה, לדעתך?
אתה מבין, מתברר... קראתי את זה בשירותים.
בכל רגע נתון,
מתבצעת צורה כלשהי של עינוי בחצי ממדינות העולם.
כלומר, מדובר ב-44 אחוזים מכל הפליטים לארה"ב.
חוויתי את זה.
ולא שארה"ב נקייה לחלוטין מרבב.
מן הסתם, אחרי ה-11 בספטמבר
הם מיתגו את זה מחדש כ"חקירה משופרת",
אבל כולנו ידענו שמדובר באותו מתכון קלאסי, רק בשם שונה.
חרא. 58 אחוזים מהאמריקאים הסכימו לזה.
"פשוט תעשו את זה". אני צודק?
אולי בגלל זה אנחנו המקום הכי מאושר בתבל.
בדיוק.
אני אביא לנו ספל תה.
חרא. חרא!
איפה זבת החוטם הקטנה?
תחזרי, דינה.
המדינה שלך זקוקה לך.
והקרטל מחכה כדי לבתר אותך לחתיכות קטנטנות.
בחייך, אסטל. זה לא מצחיק.
מה?
כלום.
יש לי משהו בין השיניים... -לא, השיניים שלך בסדר.
אז מה?
כמה אתה זוכר מהתקופה שהיית קטן?
כמה קטן?
ממש קטן. אתה זוכר את הבית הישן?
איזה מהם?
הראשון. הבית עם הטלוויזיה.
לא. למה?
אין סיבה. פשוט... אני לא יודעת.
רק ניסיתי להיזכר,
ניסיתי לזכור את אימא בהיריון איתך, ולא הצלחתי.
זה נראה מוזר?
אני לא יודע. היית קטנה למדי.
כן, אבל זה נראה מוזר, נכון?
אני זוכרת את אבא נותן לי להחזיק אותך.
רגע. מה? אבא...
מה אבא עשה? נתן לך...
כן.
והוא אמר, "רק רגע.
תקבלי אח רק אם תבטיחי להיות נחמדה אליו
ולטפל בו,
ולשחק איתו.
זאת אחריות גדולה למדי."
ואני רק אמרתי, "תן לי, תן לי."
אבל אני לא... כלומר, בחייך.
אני לא זוכרת את אימא בהיריון.
זה מוזר?
זה מוזר שאת ממשיכה לשאול על זה.
תקשיב, תזמין גלידה או משהו.
אני הולכת...
אני צריכה ללכת לשירותים. בסדר? -בסדר.
מספר של קו הסיוע.
קו הסיוע של משפחת פוקס.
הלו?
דינה? דינה פוקס, זו את?
א-הא.
תודה לאל. קיוויתי שתתקשרי.
זו אסטל ג'ונס. שוחחנו מוקדם יותר.
הייתי בבית של החבר שלך, ג'וש.
תקשיבי, אני מבקשת שתמשיכי לדבר בטלפון, בסדר?
יקירתי, אל תנתקי לי שוב, בבקשה.
אז אני מניחה שקראת עיתונים, הא?
אני מצטערת שנאלצת לגלות בדרך הזאת.
זה לא היה אמור לקרות ככה. -אלוהים, אסטל.
סתום.
תקשיבי.
מה שאלי ומרגו עשו היה שגוי.
וזה גרם לכאב רב. כאב רב.
אבל הם עשו את זה מסיבה טובה.
הם רצו משפחה. הם רצו ילדים שיוכלו לאהוב.
והם באמת אוהבים אותך.
אבל יקירתי, ברגע זה, אני מבקשת שתגידי לי איפה הם.
את יכולה לעשות את זה?
את יכולה לומר לי איפה אוכל למצוא את אלי ומרגו?
רק... חכי.
צ'ארלי...
האם הוא באמת... -לא.
תקשיבי לי, דינה. תקשיבי לי.
הנער הוא אח שלך מכל הבחינות.
רק לא ביולוגית.
איבדנו אותה.
היא תתקשר חזרה.
ברצינות, מה הבעיה שלך? -היא בסך הכול נערה.
תעשה לי טובה. כרגע הגשמתי את חלומותיה של הפרחחית הקטנה.
אני לא אתווכח על זה.
אני רק חושב שזה מעשה מחורבן לספר לנערה בגיל הזה. מעשה מחורבן.
תן לי דרך טובה יותר לעשות את מה שבאנו לעשות
מבלי שאיש ייפגע.
היא נפגעת. הנערה נפגעת.
אני לא מדברת על הרגשות של הנערה.
אני מדברת על אנשים שנפגעים מכדורים.
אני לא אוהב את זה. -לא אכפת לי.
סוף סוף. מה לקח כל כך הרבה זמן?
לעזאזל. את בכית?
מה? לא. אלוהים.
אבל את מוזרה.
אל תקרא לי מוזרה, חתיכת מוזר.
ילדים, החשבון שלכם.
אז... בוא נתחיל שוב.
היה בחור...
בשם אלק פין.
פעיל סביבתי.
לפחות זה מה שהוא סיפר לאנשים.
אז איך אותו אלק פין
צץ לאחר מכן כשהוא עובד עם הסוכנות לביטחון לאומי?
"עבור". -מה?
לא "עם". אמרת "עם". "עבור".
יש הבדל? -כן, יש הבדל גדול.
אז תסביר לי את ה"הבדל" הזה.
לפני זמן רב הייתה לי חברת הזנק.
חברה של איש אחד. ניהלתי אותה מהבית שלי, למען האמת.
ואפשרתי לה להירכש על ידי אידיוטים מעמק הסיליקון
שהופיעו עם הבטחות רבות.
שאתה האמנת להן?
מה, אתה? מר אנטי-תאגידים? מר אין לוגו?
מה, הפסקת להיות פיראט? הצטרפת לחיל הים?
איש לא אמר שאני לא טיפש. הא?
אבל אני... באמת האמנתי בדבר הזה.
באמת חשבתי שאוכל לעשות משהו טוב בעולם.
אז מה זה היה? -אלגוריתם.
שעשה מה?
השתמש בתחזיות שינוי אקלים כדי לאתר שינויים בדפוסי הנדידה של ציפורים.
למה שהממשל יתעניין בנדידת ציפורים, לעזאזל?
אני לא יודע. לפתע פתאום הם העבירו אותי לידי האן-אס-איי,
הציעו לי הצעה שאי אפשר לסרב לה.
אז מה עשית?
סירבתי.
כי זה רעיון שלי, והם לא יכולים לקבל אותו.
אני אקבע בשביל מה זה ישמש.
אז איפה זה עכשיו?
בראש שלי. מחקתי את זה מעל פני האדמה.
שילכו להזדיין.
ואז לפתע...
הנה אתה, 10 שנים אחרי, במנוסה במקסיקו.
שולח אותות מצוקה לכל חבריך הוותיקים שהפנית להם עורף.
מחפש מקלט בקאסה רוחה.
נכון. -מעולה.
אז תספר לי על זה, על קאסה רוחה.
אתה מבין, די קיוויתי שאתה תספר לי על קאסה רוחה.
נכון, כן. כי אני קאלאקה, שומר הסף של קאסה רוחה.
נכון. -אלוהים אדירים, לא.
לא, אין קאלאקה. לא עוד.
ומה קרה לו?
ובכן, האחרון שבהם מת. היא מתה.
ממה?
מהפציעות שלה.
זה מטריד אותך לפעמים?
מה?
הכול.
לגדול בלי חברים וכל זה?
אני לא יודע. כלומר...
רוב הנערים מתעניינים בדברים משעממים למדי, אז...
אני לא חושב על זה.
אז אתה אף פעם לא חושב איך הדברים יכולים היו להיות
אם אימא ואבא היו שונים?
שונים מאיזו בחינה?
נורמלים.
לא. אני חושב שזה מגניב, מבינה?
אנחנו עושים דברים כיפיים, אז זה כמו...
זה מתאזן בסוף, מבינה?
אנחנו צריכים לחזור.
למה?
למקרה שאימא ואבא יתעצבנו.
היי. צריך לזוז.
אתה מבין, קאלאקה44 היה...
היה רק כינוי ששימש את שומר הגבול של קאסה רוחה, אני מניח.
אנחנו משתמשים בכינוי... אוף, כבר זמן רב.
מקווים שמישהו כמוך אולי יצוץ.
אתה יודע, ייצור קשר.
אולי יעזור לנו.
מי זה "אנחנו"? מה אתה, אם-איי-6? פס"ב?
בוא לא נתעכב על זה.
בוא נדבר על קאסה רוחה.
קדימה, מה אתה יכול לספר לי על זה?
אני לא יודע דבר.
בסדר, לפי מה שידוע לנו מדובר במעין מובלעת של טרוריסטים.
בית בטוח עבור מתנגדי משטר בעיני עצמם ורדיקלים אלימים.
אז הנה השאלה שלי, כן?
איזה סוג של איש רע אתה, אלי,
שאתה הולך לחפש מקלט במקום כזה?
הא?
בסדר.
בוא נראה אם זה ישחרר קצת את לשונך.
איפה היא?
כן? -תעשה את זה.
תגיד משהו, פחדן מזוין!
הכיף נגמר. תפסיק את זה.
תפסיק את זה.
כשאומר לך.
תניח לה לנפשה. -בסדר.
אז תספר לי את כל מה שידוע לך על קאסה רוחה.
אני לא יודע מה לומר!
תקשיב. אני באמת צריך שתספר לי את האמת, אלי.
אני לא יכול לספר לך משהו שאני לא יודע.
בסדר. אז בוא נבהיר. לא אני, אתה הורג אותה.
מה אתה רוצה שאומר? אני... -תגיד לי איך למצוא את קאסה רוחה.
אני לא יודע על כך דבר.
אתה רוצה שאמציא משהו? -ובכן.
אתה רוצה שאני אשקר?
עשר.
בסדר. אני יכול לשקר.
תשע. -הדרך להגיע לשם?
תפנה ימינה בכוכב השני,
תלך בדרך האבנים הצהובות. -שמונה.
יש להם מעייני לימונדה,
יש להם ציפורי שיר ששרות. -שבע.
אמיליה ארהארט נמצאת שם... -לך תזדיין, אלי. חמש.
היא נשואה לדי-בי קופר. יש להם תשעה ילדים.
ארבע. -מה אתה רוצה שאומר?
שלוש. -נו, כבר, אלי.
אני לא יודע! -שתיים.
אתה רוצה להשליך אותי למים ולבדוק אם אצוף, ולשרוף אותי אם לא?
אחת. הזדמנות אחרונה, אלי. הזדמנות אחרונה.
אלי, לכל הרוחות!
אלי!
מרגו, תעצמי עיניים. תעצמי אותן!
תגיד לי, שמוק. תגיד לי. -אני מצטער, יקירתי.
אני אוהב אותך, מרגו!
קדימה. -אלי, לעזאזל!
מרגו, אני מצטער, יקירתי.
איזלה אמרה לי שאפשר לבטוח בך.
אני חייב לומר לך, לא הסכמתי איתה.
הייתי משוכנע שאתה עובד עבור הממשל, הייתי בטוח בכך.
אבל היי, צדקת בפעם הראשונה.
אני אכן קאלאקה.
כרטיס הכניסה שלך לקאסה רוחה.
אז בוא נרגיע קצת את רמת הכעס, טוב?
היי.
אני אפגוש אותך בפנים.
- מלון איזבל -
הלו?
דינה?
אז מה עליי לעשות?
היי, היי. זה לא מי שאתה.
ואתה?
אני מי שהם יצרו.
בחייך, תסתכל עליי.
הייתי פעם עו"ד בתחום איכות הסביבה, למען השם.
גרתי בווסטווד. הייתה לי מכונית "טסלה".
ואופני כושר תוצרת "פלוטון", שלא השתמשתי בהם.
יש לנו מקום טוב, אלי. אנחנו רק רוצים להגן עליו.
אז תבנו חומה.
אני החומה.
האנשים שלי עוקבים אחרי הילדים.
הם נהנים מיום כיף.
אבל הם יובילו אותנו להוריהם,
בוודאות כמו שחזיר זה בייקון.
מרגו!
יקירתי!
מרגו!
עשינו את זה.
אנחנו בפנים.
זה ממש מעבר לגבול. בדרום.
גואטמלה.
זאת גואטמלה.
זאת תהיה הרפתקה.
לאן את הולכת?
נשארנו לבד. הם הלכו.
חתיכת שמוק מזדיין.
יקירתי, בחייך.
תמרנתי אותם.
ידעתי שזה בולשיט. זה כמו ביקורת גבולות מוזרה.
יכולתי לראות את זה מהירח.
ולא עצרת לחשוב
שאולי המוח שלי היה עלול להימרח על הרצפה?
לא.
אפילו לא לשנייה? -לא.
כלומר...
כן, כמובן שלשנייה.
אבל ידעתי שהם לא יפגעו בך.
לא נשמעת בטוח כל כך מהמקום שבו ישבתי.
ודאי שלא, כי הייתי חייב להישמע משכנע.
הם היו חייבים לדעת שאפשר לבטוח בי. בנו, לבטוח בנו.
זה הצליח, נכון?
היי.
גואטמלה.
יותר טוב ממקסיקו. זה יהיה נפלא.
לא.
זה לא יהיה נפלא.
כי זה אף פעם לא נפלא.
אתה מבטיח ומבטיח, אבל אף פעם לא מספק את הסחורה.
ואני אשמה בכך, אני מאפשרת לך לעשות את זה.
שנינו יודעים למה.
אבל זה לא יקרה יותר. זה נגמר.
מרגו, בחייך.
אתה יכול לתת לנו כסף?
אלה הם.
אני אומר שנעיר את הילדים הלילה. ננוע דרומה.
אולי נעצור בחוף האוקיינוס בדרך.
מה? הילדים בחיים לא ראו את החוף.
בואי נעשה משהו נורמלי למשך חמש דקות.
כן, כן. נירגע. נצלה מרשמלו על האש.
מה?
מצאנו אותם. במקום בשם מלון "איזבל".
תוודא שאיש לא יעזוב עד שהבחורים שלי יגיעו לשם.
אין בעיה.
בוא נתחפף.
מי אתם?
אלי ומרגו, אנחנו מבקשים שתבואו איתנו ברגע זה.
בבקשה.
איך מצאתם אותנו?
צ'ארלי?
זה בסדר. תעזרי לי להבין, יקירתי.
אני לא מבין.
זה לא נכון.
אלי, זה לא משנה. אתה והמשפחה שלך חייבים לבוא איתנו.
הקרטל רודף אחריכם.
הם בחברת אמריקאים אחרים.
תודה.
הגענו מאוחר מדי.
אמריקה הגיעה לכאן לפנינו.
ביל.
שמעת פעם על "פאסה א-לה מנדולין"?
סבורני שלא.
זאת הייתה טכניקת עינוי צרפתית-מרוקאית ישנה.
מיתר המתכת של המנדולינה נמתח בין הירכיים,
והשתמשו בו כדי לחתוך את האשכים לשניים.
הבנתי.
אני רוצה את האיש הזה חי. את האבא.
תהרוג את האחרים אם אין לך ברירה.
אתם לבד? -ברגע המסוים הזה, כן.
רק אנחנו.
והקרטל, אז בואו איתנו, בבקשה.
אבא?
זה בסדר. יהיה בסדר. -ממש לא.
את מפחידה אותם. -מצוין. כולנו צריכים לפחד עכשיו.
אז תשחררו אותנו. -זה לא יקרה.
אתם לא מעורבים במשחק.
אתם תיפגעו בשביל מה? בשבילנו?
אתם תובילו שישה אנשים עד לגבול כשהקרטל בעקבותינו?
יש לנו שני ילדים.
הרגליים שלהם קטנות משלנו.
הברכיים שלהם מתעייפות מהליכה לחנות המכולת.
אתם חושבים ש...
שהבוס שלכם ייתן לכם ציון לשבח
על כך שגרמתם לכולנו להיהרג? בחייכם.
פשוט תגידו להם שלא היינו כאן כשהגעתם.
לא מצאתם אותנו. תחזרו הביתה. רק תשמרו על עצמכם.
אלוהים אדירים, אבא. תסתום את הפה ובוא נלך!
אני אחזיר אותה. -לא. לא אתה.
היא פוחדת.
ננוע כקבוצה או שלא ננוע בכלל.
שב.
דינה.
דינה. דינה, את לא בטוחה כשאת לבד.
דינה. דינה.
תישארו כאן.
תנעל את עצמך בחדר האמבטיה.
תראה מה עשית, לעזאזל! מי אתה שתעשה את זה?
מי אתה, לעזאזל?
בואי.
תפסיק. תפסיק!
תפסיק. מה היה הטעם בזה?
אלי! -מי אתה, לעזאזל?
תסתלק משם! זוז! -אסור לו לירות בי.
אסור לו לירות.
בואי נלך. רוצי!
אני בטוחה שהוא הזעיק אנשים נוספים.
חבר'ה, תזדרזו.
צ'ארלי, תתכופף! -השוטרים מגיעים.
בן, השוטרים הם אלה שעלינו לפחד מהם כרגע.
מה נעשה?
פשוט נברח מהם.
חבר'ה. -קדימה.
חרא. שם. -תן לי את זה.
קדימה, קדימה. -תזדרזו.
חרא!
הצלחתי. אבא.
אימא, אבא. בואו.
תצאו לשטח ותמצאו אותם!
רגע, אחורה, אחורה. -חרא.
קדימה.
קדימה, תזדרזו.
תעצרו, חבר'ה. לכאן.
בואו, בואו.
תרגום: גיא רקוביצקי