ROM, 1961
Vem är där?
SEX MÅNADER TIDIGARE
- Bra tajming. Tack. - Varsågod.
Kära mrs De Silva,
enligt våra uppgifter
har ni en obetald räkning till dr Katz kiropraktikklinik,
på 42 dollar och 50 cent.
Vi tror att det är ett förbiseende och att ni kommer att betala snarast
eftersom ärendet nu har överförts till vår inkassobyrå.
Om räkningen inte betalas i tid
blir vi tvungna att lägga på tio procents förseningsavgift.
Vänliga hälsningar, George McAlpin.
SISTA PÅMINNELSEN
Hur är det?
Bra, tack.
Al McCarren.
Tom.
Tom Ripley.
Du är svår att finna.
Ingen adress, telefon, kontor...
Bara några ställen som folk sa att du kan vara på.
Vilka då?
Jag är privatdetektiv, Tom.
Jag blev anlitad.
För att ge dig det här.
Mr Greenleaf vill prata med dig.
Jag vet inte vem det är.
Det trodde jag inte.
Varför skulle du det?
Prata med mig om vad då?
Jag vet inte, något personligt.
Han sa att det finns pengar till dig.
För att göra vadå?
Det sa han inte, som jag sa.
Kan jag säga att du ringer honom?
Du kan säga vad du vill.
Okej då.
Mr Greenleaf bjuder på drinken.
Har nån frågat efter mig?
Nej.
Vad är det där?
Just det. Nån kom hit.
SKATTEVERKET JOHN W. RUDOLF - UTREDARE
Hur såg han ut?
Såg ut?
Mörkt hår, mustasch, hatt...
Kanske.
Tack.
- Hallå? - Mr Reddington.
- Ja. - Hallå.
Det här är George McAlpin, jag följer upp påminnelsen vi skickade.
Ursäkta?
Er skuld och förseningsavgift, sir, för er räkning till en dr Marvin Katz.
Vilken skuld? Jag betalade honom.
Kontant eller med check?
- Check. - Den kom nog inte fram.
Jag skickade den.
Var det därför ni ignorerade påminnelsen?
Jag fick ingen påminnelse. Jag förstår inte.
Jag märker att ni är upprörd. Det finns ingen orsak till det.
Finns det nån där som jag kan prata med om det här?
Ni kan prata med mig. Ni pratar med mig.
Om ni vill prata med nån annan, så blir det en advokat,
men jag hoppas att fallet kan lösas utan rättsliga åtgärder mot er.
Okej.
Så nu borde ni
posta en ny check för originalsumman plus tio procent förseningsränta,
vilket gör summan till 27 dollar, utskriven och skickad till...
Har ni en penna?
Ja.
Skickad till McAlpin Inkasso,
som finns på 421, 8th Avenue, box 864, New York, New York.
Ska jag upprepa det?
Nej, jag skrev ner det.
Kan jag hjälpa er med nåt mer, sir?
- Nej. - Okej, tack mr Reddington.
Varsågod.
- Jag har några checkar att lösa in. - Visst.
Har ni ett konto här, mr McAlpin?
Nej.
Har ni identifiering?
- Ja. - Tack.
Ett ögonblick, sir.
- Godmorgon, sir. - Ja.
Kan du granska de här checkarna och körkortet
och jämföra underskriften med de på checken?
Det är där de snobbiga bor.
Du känner mig.
Jag ska ringa ett samtal.
Kanske.
Det känns inte rätt.
MCALPIN INKASSO
- Mr Ripley? - Ja.
Följ mig.
Mr Greenleaf. Mr Ripley, sir.
Tom, hur mår du?
Nu undrar du nog vad det handlar om.
Det är Richard.
Jag vet inte vem det är.
Min son.
Jag fick höra att du känner honom. Kanske som Dickie.
Vem sa att vi var vänner?
En av hans andra vänner. Jag minns inte vem.
Sa att du känner honom, men inte var du var.
Okej.
Så du minns honom?
Ja.
Men det var ett tag sen. Hur mår han?
Bra fråga. Jag vet inte.
Han har varit länge i Europa.
Min fru och jag får ett vykort av honom ibland,
men förutom det, vem vet?
Det är dags för honom att komma hem. Han är för gammal för det här.
Men inget vi säger hjälper.
Finns det nån orsak till det?
Han föredrar att vara där.
Han säger att han målar. Före det skrev han.
Men han är varken konstnär eller författare, det vet jag.
Att segla och dricka och undvika ansvar är allt han gör.
Har han inget jobb?
Ett jobb? Nej, han har aldrig jobbat.
Han lever på familjens pengar som vi dumt nog ordnade
och nu inte kan dra in.
Okej. Var är han nu?
Nu? I Italien.
Nåt ställe nära Neapel som heter Atrani,
där man bara sitter på stranden, har jag förstått.
Och målar. Ja, det var bra.
Jag ska vara uppriktig.
Du är den första av Richards vänner som ens lyssnar på mig.
Vad kan jag göra?
Vad arbetar du med, Tom?
Försäkringar.
Gör du? Ja, de behövs ju alltid.
- Försäljning? - Ekonomi.
Du råkar inte ha semester snart,
eller kan ta ledigt?
Menar du... för att åka dit?
För att prata med honom.
Jag tar hand om alla utgifter, plus betalar en lön.
Naturligtvis.
Kan du tänka på saken?
Tack, Muriel.
Kommer du från New York, Tom?
Ja.
Gick du i college här?
Nej. Princeton.
Princeton. Dina föräldrar måste vara stolta.
Toms föräldrar dog när han var ung, Emily.
Åh, kära nån.
De drunknade i Long Island Sound. En båtolycka.
Åh, din stackare.
Varför sa du inget?
Han var en så söt bebis.
Han var sportig.
Det här är när han åkte till Europa.
Aten.
Paris.
Och här är han nu. Vad heter det?
- Atrani. - Atrani.
Det här är Marge nånting. En vän, flickvän, vem vet?
Mrs Greenleaf?
Emily?
Det är kanske dags att vila?
Det var ett nöje att träffa er, mrs Greenleaf.
Välsigne dig, Tom.
Det går bra. Det tar bara några minuter.
Här.
Fartygs- och tågbiljetter. Dina utgifter.
Och din lön.
Om du behöver mer, säg bara till, så skickar jag det.
- Mr Ripley. - Ja.
Den här vägen, sir. Vi har lagt undan Richards saker.
Oj. Okej.
Mrs Greenleaf var bara inte säker på morgonrocken.
Hon låter dig välja.
Den vinröda.
Bordeauxfärgad.
Är du säker?
Absolut.
Tack.
Kära tant Dottie,
det här är inte ännu ett brev som informerar om en ny adress.
Som du kan se på brevpappret, är jag ombord på Orientexpressen.
Ett oväntat affärserbjudande som jag inte ska gå in på här.
Öppna munnen.
Du märkte säkert att jag inte löste in din senaste check.
Antog du att jag var död?
Det är jag inte.
Kan du sätta in den i munnen? Det gör inte ont.
Men du behöver inte skicka fler.
De var alltid för lite med tanke på priset du tog för dem.
Det här gör naturligtvis att du inte
kan påminna mig om mina brister,
och då antar jag att du inte har nåt annat att göra i livet.
Hursomhelst är du fri från mig nu.
Och jag från dig.
NEAPEL
Atrani?
Vet du var det finns en buss som går dit?
Är bussen ditåt?
Vänta...
Kör du mig till busstationen?
Okej.
Hur långt är det?
Okej.
Kan jag lämna väskorna här?
Vill du att jag... Okej. Här?
Okej.
Hallå?
Va?
På stranden?
Okej.
Åh, oj. Okej.
Har du nåt annat?
Okej.
Dickie Greenleaf.
Ja?
Tom Ripley.
Från New York. Vi träffades hos Bob Delancey.
För flera år sen. Vilket sammanträffande!
Tom, vadå?
Ripley.
Det här är Marge. Marge, Tom Ripley.
Hur står det till?
Bra, tack.
Du verkar inte minnas mig.
Nej, jag bara, du vet, jag...
Jag har inte varit i USA på länge.
Det gör inget.
Jag ska simma. Vill nån följa med?
Jag gör det.
Tom?
Visst.
Varifrån känner du honom?
Jag minns faktiskt inte.
Ja.
Tom Ripley? Jag vet inte.
Är du okej?
Ja.
Herregud.
Hallå.
Till terrassen.
Har du varit här länge, Marge?
I nästan ett år.
Mitt hus ligger där.
Och det där är Dickies båt.
Okej.
Martinis. Perfekt.
Jag ska se om Ermelinda behöver hjälp i köket.
Vilket hotell bor du på?
Jag har inte checkat in än.
Prova Miramare. Inte Sergios. Om du tänker stanna.
Miramare.
Ja.
Gillar du konst, Tom?
Ja.
Då är du på rätt ställe.
Man kan se konst varje dag här i Italien.
Gillar du Caravaggio?
Ja.
Okej.
Du borde se alla Caravaggio som finns här.
Jag ska ge dig en lista på alla museer och kyrkor.
Perfekt. Tack.
Dickie målar.
Ja, hans...
Jag tror du sa det i New York.
Gjorde jag?
I så fall ljög jag.
Jag har alltid velat göra det,
men jag började måla på allvar först när jag kom hit.
Jag vill gärna se dem.
Visst.
Tack så mycket för lunchen.
Nöjet var mitt. Vi kan göra det igen om du stannar.
- Jag ser fram emot det. - Jag också.
Okej, hej då.
Hej då.
Okej.
Herregud.
Fin penna.
Kom igen. Såja.
Okej.
Dra.
Ja, just det. Dickie.
Dickie Greenleaf.
Det var trevligt att träffas.
Hur mycket pengar behöver du?
Det räcker inte.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis