ROM, 1961
Hvem der?
SEKS MÅNEDER TIDLIGERE
- God timing. Tak. - Selv tak.
Kære fru De Silva!
Ifølge vores optegnelser
mangler der en betaling fra Dem til dr. Katz Kiropraktik
på i alt 42 dollars og 50 cents.
Det er sikkert en forglemmelse, indbetal derfor venligst beløbet,
da sagen nu er blevet sendt til inkasso.
Skulle beløbet ikke blive indbetalt,
tillægges yderligere ti procent i gebyr.
Med venlig hilsen George McAlpin.
SIDSTE RYKKER
Hvordan går det?
Fint, tak.
Al McCarren.
Tom.
Tom Ripley.
Du er en svær mand at finde.
Ingen adresse, mobil eller kontor...
Blot et par steder folk nævnte, hvor du hænger ud, som her.
Hvilke folk?
Jeg er privatdetektiv.
Jeg skulle finde dig.
Og give dig det her.
Hr. Greenleaf vil gerne tale med dig.
Jeg ved ikke, hvem det er.
Det ved jeg godt.
Hvorfor skulle du vide det?
Tale med mig om hvad?
Aner det ikke, noget personligt.
Han nævnte, at der muligvis var penge i det for dig.
For at gøre hvad?
Det sagde han ikke, som jeg sagde.
Må jeg sige til ham, at du ringer?
Sig, hvad du vil.
Fair nok.
Hr. Greenleaf betaler.
Spurgte nogen efter mig?
Nej.
Hvad er det der?
Jo. Nogen spurgte efter dig.
SKATTEVÆSNET JOHN W. RUDOLF - EFTERFORSKER
Hvordan så han ud?
Så ud?
Mørkt hår, overskæg, hat...
Måske.
Tak.
- Hallo? - Hr. Reddington.
- Ja. - Goddag.
Dette er George McAlpin, der følger op på rykkerne til Dem.
Undskyld?
Det udestående beløb og påløbne gebyrer hos en dr. Marvin Katz.
Hvilket beløb? Jeg har betalt ham.
Kontant eller med check?
- Med check. - Så er den ikke modtaget.
Jeg har sendt den.
Og derfor ignorerede De rykkerne?
Jeg har ikke modtaget rykkere. Jeg forstår ikke.
Jeg kan høre, at De bliver ophidset. Det er der ingen grund til.
Er der nogen der, jeg kan tale med om det?
De kan tale med mig. De taler med mig.
Vil De tale med en anden, bliver det en advokat,
men jeg håber, at sagen kan afsluttes uden juridiske tiltag.
Okay.
Okay. Så det, De skal gøre, er
at udstede en ny check på det oprindelige beløb plus ti % gebyr,
hvilket beløber sig til 27 dollars og sende den til...
Har De en kuglepen?
Ja.
Til McAlpin Inkassobureau,
8th Avenue 421 postboks 864, New York, New York.
Skal jeg gentage det?
Nej, jeg skrev det ned.
Er der andet, jeg kan hjælpe med i dag?
- Nej. - Okay. Mange tak, hr. Reddington.
Selv tak.
- Jeg vil gerne hæve nogle checks. - Ja.
Har De en konto her, hr. McAlpin?
Nej.
Har De ID?
- Ja. - Tak.
Et øjeblik.
- Godmorgen. - Ja.
Vil du tjekke disse checks og kørekort
og sammenligne underskrifterne?
Så det er her I snobbede bor.
Du kender mig.
Jeg ringer lige.
Måske.
Det føles forkert.
MCALPIN INKASSOBUREAU
- Hr. Ripley? - Ja.
Kom med.
Hr. Greenleaf. Hr. Ripley.
Tom, hvordan går det?
Du tænker nok: "Hvad handler det her om?"
Om Richard.
Ham kender jeg ikke.
Det er min søn.
Jeg fik at vide, du var en ven. Hvad med navnet Dickie?
Hvem sagde, vi var venner?
En af hans andre venner. Jeg har glemt hvem.
Men han vidste ikke, hvor du var.
Okay.
Så husker du ham?
Ja.
Men det er længe siden. Hvordan har han det?
Godt spørgsmål. Jeg aner det ikke.
Han har været i Europa længe.
Min kone og jeg får af og til et postkort fra ham,
men derudover, hvem ved?
Det er på tide, han kommer hjem. Han er for gammel til det.
Men intet, vi siger, betyder noget.
Hvorfor vil han ikke tilbage?
Han foretrækker det derovre.
Han siger, han maler. Før det skrev han.
Han er hverken maler eller forfatter, det er helt sikkert.
At sejle, drikke og undgå forpligtelser og ansvar er alt, han gør.
Har han ikke et job?
Nej. Det har han aldrig haft.
Han lever af den opsparing, vi gav ham, og som vi
ikke lovligt kan afskære ham fra nu.
Okay. Hvor er han nu?
Nu? Italien.
Et sted ved Napoli, der hedder Atrani,
hvor man kun kan sidde på stranden, så vidt jeg ved.
Og male. Ja, den var god.
Lad mig være ærlig.
Du er den første af Richards venner, der har villet lytte.
Hvad kan jeg gøre?
Hvad arbejder du med?
Forsikring.
Gør du? Det er der altid behov for.
- Salg? - Regnskab.
Du har vel ikke ferie til gode
eller orlov?
Mener De for at tage derover?
Og tale med ham, ansigt til ansigt?
Jeg afholder alle dine udgifter, og du får løn.
Det siger sig selv.
Vil du tænke over det?
Tak, Muriel.
Er du fra New York?
Det er jeg.
Gik du på universitetet her?
Nej. Princeton.
Princeton. Dine forældre må være stolte.
Toms forældre døde, da han var lille, Emily.
Du godeste.
De druknede på Long Island-sundet. En bådulykke.
Din stakkel.
Hvorfor sagde du det ikke?
Han var det sødeste barn.
Og meget atletisk.
Her rejste han til Europa.
Athen.
Paris.
Og dette er, hvor han er nu. Hvad hedder det?
- Atrani. - Atrani.
Dette er Marge et-eller-andet. En ven, kæreste, hvem ved?
Fru Greenleaf?
Emily?
Hvad med et lille hvil?
Det var en fornøjelse at møde Dem, fru Greenleaf.
Gud velsigne dig, Tom.
Det er fint. Jeg kommer snart.
Værsgo.
Båd- og togbilletter. Penge til udgifter.
Og din løn.
Får du brug for mere, sig til, så sender jeg dem.
- Hr. Ripley. - Ja.
Denne vej. Vi har lagt Richards ting til side.
Wow. Okay.
Fru Greenleaf var i tvivl om morgenkåben.
Hun overlod det til Dem.
Den rødbrune.
Bordeaux.
Er De sikker?
Helt sikker.
Tak.
Kære tante Dottie!
Dette er ikke endnu et brev med en adresseændring.
Som det ses af brevhovedet, kører jeg med Orientekspressen.
Et uventet forretningstilbud, der ikke skal uddybes her.
Åbn munden.
Du må have set, at jeg ikke hævede din sidste check.
Konkluderede du, at jeg var død?
Det er jeg ikke.
Kan du komme den i munden? Det gør ikke ondt.
Og du skal ikke sende mig flere.
De var altid for utilstrækkelige for den pris, du forlangte for dem.
Dette vil fratage dig muligheden
for at minde mig om mine mangler,
hvilket vel betyder, at du nu intet har at lave i livet.
Men du er i det mindste fri for mig.
Og jeg for dig.
NAPOLI
Atrani?
Ved De, om der går en bus eller...
Hov, hov. Hvad...
Er bussen den vej?
Hvad...
Kører du mig til busstationen?
Okay.
Hvor meget længere?
Okay.
Må jeg stille kufferterne her?
Skal jeg... Okay. Her?
Okay.
Hallo?
Hvad?
Strand?
Okay.
Wow. Okay.
Har De andre?
Okay.
Dickie Greenleaf.
Ja?
Tom Ripley.
Fra New York. Vi mødtes hos Bob Delancey.
Det var for år tilbage. Sikke et tilfælde!
Tom hvad-var-det?
Ripley.
Dette er Marge. Marge, Tom Ripley.
Hvordan går det?
Fint, tak.
Du husker mig vist ikke.
Nej, jeg tænkte bare...
Det er længe siden, jeg var i USA.
Det er okay.
Jeg vil svømme. Vil nogen med?
Det vil jeg.
Tom?
Ja da.
Hvor kender du ham fra?
Det kan jeg ikke huske.
Ja.
Tom Ripley? Jeg ved det ikke.
Er du okay dernede?
Ja.
Du godeste.
Hej.
Ude på terrassen.
Har du været her længe, Marge?
Næsten et år.
Mit hus ligger derovre.
Og det der er Dickies båd.
Okay.
Martini. Perfekt.
Ermelinda skal måske have hjælp med frokosten.
Hvilket hotel bor du på?
Jeg har ikke fundet et endnu.
Prøv Miramare. Ikke Sergio's. Altså, hvis du vil blive her.
Miramare.
Ja.
Kan du lide kunst?
Ja.
Så er du det rette sted.
Man kan bruge hele livet på kunst i Italien.
Kan du lide Caravaggio?
Ja.
Okay.
Så skal du se alle Caravaggio-malerier her.
Du får en liste over steder, de hænger.
Det ville være fantastisk. Tak.
Dickie maler.
Ja, ja, hans...
Det tror jeg, du fortalte mig i New York.
Gjorde jeg?
Så løj jeg.
Jeg har altid ville male,
men det blev først seriøst, da jeg kom hertil.
Jeg vil gerne se dem.
Selvfølgelig. Ja.
Mange tak for frokost.
Selv tak. Vi kan gøre det igen, hvis du bliver her.
- Det vil jeg se frem til. - Også mig.
Okay, farvel.
Farvel.
Åh nej.
Flot fyldepen.
Godt, kom så. Sådan.
Okay.
Træk til.
Ja, nemlig. Dickie.
Dickie Greenleaf.
Også rart at møde Dem.
Hvor mange penge skal du bruge?
Er det ikke nok?
Tekster af: Toni Spring