Jeg tror, fyldepennen var lidt til venstre.
Der var en kaffekop på bordet.
-Er du sikker? -Ja, det kan jeg også huske.
Ja, det er rigtigt. Sådan.
I må være meget omhyggelige og huske alle kontorets detaljer fra glimtet.
Ja, alle detaljer tæller.
Ruben tegner godt, og det er sådan, jeg husker det.
Han kunne have tegnet vores skilte til kvindesagsmarcherne.
Marcherede I for kvinders stemmeret?
Vi er kun lige i begyndelsen af bevægelsen.
Det ser ud til, at det bliver en succes.
Ja. I dag kan kvinder stille op til valg. Ligesom mig i elevrådet.
Det lyder fascinerende med det her elevråd.
Kan vi vende tilbage til at finde Mason Briggs' manuskript?
Ja. Nu ved vi, at brevet fra S blev skrevet på Alberts skrivemaskine,
så det kan være herinde, Albert / S / Mason skrev sine bøger.
Hvis vi finder den udsigt i virkeligheden, er manuskriptet der måske.
Og hvis vi finder manuskriptet, får spøgelset endelig fred.
Det er i sandhed et saftigt mysterium.
Jeg er rørt over, at spøgelset inddrog os.
Færdig.
Hvis vi finder den udsigt...
...så finder vi manuskriptet.
Spøgelsesforfatteren
Nu har vi stirret på tegningen i 20 minutter.
Der er kun gået fem.
Det føles som 20.
Jeg er stadig helt blank.
Hvis bare jeg var i mit arbejdsværelse. Jeg tænker bedst i min gode stol.
Det må jeg hellere fortælle dig.
Mens du var væk, solgte jeg nogle af dine ting.
Vel ikke stolen?
-Beklager. -Det fortjente jeg nok.
Der er en kaffekop på bordet. Måske betyder det morgen?
Ja, godt. Så hvis solen står op i øst...
-Så vender vinduet mod øst. -Wow. Udledte I det af en kaffekop?
Vent. Se lige i baggrunden.
Jeg tror, det er en sø.
Og det er en gyngebænk, ikke?
Det er en god start.
Vi kan se, hvilke kvarterer i byen der ligger ved vandet.
God idé. Vi kan hjælpe efter skole.
-Hvad solgte du ellers af mine ting? -Tænk ikke på det.
-Seriøst. Curtis og jeg stiller op sammen. -Får vi din stemme?
-Skolen skal have den nyeste teknologi. -Nemlig.
CHEVON SOM ELEVRÅDSFORMAND
-Dem vil jeg ikke tale med. -Det skal du.
-De hader mig. -Få dem til at ændre mening.
-Jeg kan som sagt ikke stemme på dig. -Det hørte jeg godt.
-Måske vil du ombestemme dig. -Jeg kan ikke stole på dig.
-Og hvis vi stiller op sammen? -Stod det til hende, fik vi ingen dragter.
-Det passer ikke. -Det tror jeg.
Du stoler ikke på hende, men det gør jeg.
Hvis du stemmer på os, lover jeg, at vi vil støtte sporten.
Ja.
Så...
...får vi din stemme?
Fint nok.
Hvis du siger god for hende, Curtis, er jeg overbevist.
Hr. Mendoza?
-Er Sloane her? -Hun var syg og gik hjem.
Vi fandt en masse fascinerende bøger i dag med lokalhistorie og kort over byen.
Har I fundet det kvarter, hvor huset fra glimtet kan være?
Det finder vi ud af nu.
Der er vist en bæk.
Men der var ingen bæk i udsigten fra glimtet.
Måske er den ny?
Det tror jeg ikke. Se.
"Det er en menneskeskabt å fra 1930'erne.
Og husene ser nye ud.
Der er en sø, men jeg kan ikke se nogen gynger eller bænke.
-Vi må lede videre. -Jeg var sikker på, det var her.
-Hvad overser vi? -Bare rolig, Shirl. Vi skal nok finde det.
Du kan altid berolige mig. Hvad skulle jeg gøre uden dig?
Det var bedre, da de skændtes.
Kom så.
Det går mig på.
-Vi overser noget stort. -Måske skal vi tænke på noget andet.
Gennembrud kommer, når man mindst venter det.
-Burde din mor ikke være kommet hjem nu? -Jo, det burde hun vel.
-Måske blev hun distraheret på hjemvejen? -Min mor bliver aldrig distraheret.
-Skal vi ringe til politiet? -Nej, det skal vi ikke.
-Hej. -Du er hjemme.
Beklager. Vores date trak lidt ud.
Find ud af, hvor hun har været.
Hvor var I henne?
Middag på min yndlingsfiskerestaurant, biografen og så dessert.
-Og så drikker du kaffe så sent? -Hvem er den voksne her?
-Dig. -Det mente jeg nok.
Jeg elsker kaffe.
Når du er gået i seng, skal jeg stadig prøve at løse det med boghandlen.
Du plejer bare kun at drikke kaffe om morgenen.
-Men det er ikke morgen. -Nej, det er sengetid.
I seng med dig.
-Fik du det ud af en kaffekop? -Det var ikke morgenkaffe.
Det var om aftenen, når Albert skrev Mason Briggs-romaner.
Det må være udmattende at leve to liv.
-Så det var solnedgang, ikke solopgang? -Præcis.
Da jeg kiggede på de oplysninger, Sherlock og Watson fandt,
førte det mig hertil.
Gyngen!
Vi har fundet den. Det er udsigten fra huset i glimtet.
Det er imponerende detektivarbejde.
Derovre. Udsigten fra det hus må ligne den fra tegningen.
-Det må være der, Mason boede. -Det passer med tiden.
Vi må indenfor. Måske er det gemt eller begravet.
Hvad gør vi? Skal vi banke på og sige, at et spøgelse bad os gennemsøge huset?
-Måske skal det ikke formuleres sådan. -Gad vide, hvem der bor der.
Er det ikke vesttyven?
Det er ikke godt.
Hun ser da ikke syg ud.
Hvorfor lige hende?
-Hun vil ikke tale med mig. -Du må prøve.
Efter alle de forhindringer? Det bliver let nok.
Vil du så gøre det?
Vi ses.
Vi går med.
Hr. Saunders' fag, ikke?
I må nøjes med at sidde og lytte.
Nå ja, Curtis.
Jeg har skrevet din tale.
Sådan lyder jeg ikke.
Hvilken del?
Sportens og erhvervslivets samarbejde?
Jeg kan ændre det.
Vi siger ikke: "Lad os smutte i omklædningsrummet."
Okay. Min viden om basketball stammer fra film.
Du kunne jo komme og se en kamp.
Skriv den med dine egne ord.
Er det for meget at holde talen i din spillerdragt?
Her dufter af blomster.
HISTORIEPRØVE
-Det må være duftevand. -Aha. Barbersprit.
Ja. Det kommer fra halsområdet.
Da jeg efterforskede lærerværelset,
spiste hr. Saunders ribeye til frokost. Den var pakket i en smal æske.
-Han sagde, at det var rester fra Melissa. -Hvem er Melissa?
Lige præcis. Rubens mor sagde, at de spiste fisk i går.
Hvad antyder du, Shirl?
-Spiste han to middage? -Det kan ikke bekræftes, men det er sært.
Pas på, Watson. Han må ikke tro, han bliver hjemsøgt.
Det var det. Læg blyanterne.
Nyd resten af eftermiddagen.
-Vi tales ved. -Okay. Vi ses.
Hej, Madison. Det er mig. Ja, jeg er sent på den.
Jeg ved det godt. Vi ses snart.
Okay.
Melissa? Madison? Hvem er det?
Ruben, din mor hedder da Amy, ikke?
-Jo. -Besynderligt.
Han smiler, så hvem Madison end er, er han ikke utilfreds med hende.
Han løj for min mor om opgaverne.
Han har parfume på og en pæn jakke... I tror vel ikke, at han dater en anden?
Vi må komme til bunds i sagen. Men det ser ikke godt ud.
-Hvorfor gemmer I jer? I er usynlige. -I solidaritet.
Hvem er de til?
Hendes navn starter nok med M.
Melissa's. Det er en restaurant.
Det må være der, han skal mødes med Madison.
-Måske er det hende. -Jeg kan ikke se noget herfra.
Dagens ret er søtungefilet med svamperisotto.
Arbejder hr. Saunders her?
Ruben?
Undskyld mig. I får lige et øjeblik.
Hvad laver du her?
Jeg ville have lidt at spise.
Eller måske bare noget vand.
-Fulgte du efter mig? -Jeg...
...har ikke et godt svar.
Jeg må ringe til din mor. Sæt dig her.
Din lærer har atter forbløffet os.
-Jeg ved ikke, hvad... -Og her kommer din mor.
Ja. Tak, Watson.
Jeg har vist fået rede på, hvem denne Madison er.
Hun er bestyrer på spisestedet.
Ser hun vred ud?
Det finder du vist ud af nu.
Ruben, hvad foregår der?
Jeg troede, hr. Saunders så en anden. Jeg vidste ikke, han arbejdede her.
Han er tjener for at betale af på sin studiegæld og et boliglån.
Men hvad med blomsterne?
Jeg købte dem til din mor. Vi skal på date senere.
-Tak. De er smukke. -Selv tak.
-Vil du give os et øjeblik? -Klart.
Undskyld, mor.
Det er sødt, at du er bekymret for mig, men det her viser nok bare,
at du ikke er klar til, at jeg dater.
Hr. Saunders virker meget ansvarsbevidst. Jeg lover, jeg ikke blander mig igen.
-Medmindre du gerne vil have det. -Så siger jeg til.
Hvad med en éclair, før du går?
-Jeg giver. -Tak.
Tak.
Hør, om han kan skaffe en mere.
Eller to.
-Dørene er en direkte erstatning. -Ja.
-Vi tænkte på baglokalet... -Far, hvad laver du her?
I vil ikke tro det.
Jeres far har tilbudt os at hjælpe med renoveringen af boghandlen.
Da Donna fortalte mig om det, tænkte jeg, at jeg kunne give en hånd.
-Jeg kom her som barn. -Sejt, far.
Så får jeg også set jer, da I altid er her.
Vi kan også hjælpe til. Jeg kan vælge farver.
-Og jeg kan male. -Vi får se.
-Vi skal lave lektier. -Og vi har meget at tale om.
Nu hvor vi har opklaret sagen om læreren og hans dobbeltliv...
Og gjort mig til grin undervejs.
...må I tilbage til mysteriet om det forsvundne manuskript.
Enig. Jeg har en plan.
Sloane var syg igen i dag, så jeg sagde, at jeg kunne aflevere hendes lektier.
Det er jo storartet.
Tak. Jeg prøver at se mig omkring.
Måske kan Sherlock og Watson gå med.
Det kan vi faktisk ikke.
-Hvorfor ikke? -Det her må I klare på egen hånd.
Ja. Vi har lært jer alt, hvad vi kan.
I er nogle af de dygtigste detektiver, vi nogensinde har arbejdet sammen med.
-Ud over os selv naturligvis. -Det er klart, kære Sherlock.
I har lært mig at se min vens værd.
Og inspireret mig til at opklare sager på egen hånd.
Hvis mine beregninger holder,
sender jeres spøgelsesven karakterer tilbage i bøgerne,
når de har hjulpet jer og omvendt?
Sådan er det normalt.
Så ryger vi tilbage i vores bog om tre, to, en...
SHERLOCKS STORE MYSTERIER SHIRL OG WATSONS EVENTYR
Ordene er tilbage i bogen.
Forudså de, hvornår de røg tilbage i bogen?
Den var ny.
-De er superdetektiver. -Og nu er vi alene på sagen.
Hej. Da du har været syg, kommer jeg med dine lektier.
-Det behøvede du ikke. -Du leder vist efter ordet "tak."
Tak.
Hov, vent.
Må jeg lige låne toilettet?
Der venter en lang togtur.
Denne vej.
Nede for enden af gangen.
Tak.
Hallo! Hvad laver du?
Toilettet er derovre.
Min fejl.
Tak for lektierne.
Jeg har ændret lidt i min tale.
Og det siger du nu, lige inden vi skal tale til hele skolen?
Bare læs den.
-Er du sikker? -Ja, hvis du er.
Den er perfekt. Jeg bakker op.
Vi vil være stolte af vores skole.
Derfor skal I stemme på os,
for skolen fortjener bedre, I fortjener bedre.
Nu vil jeg præsentere min valgmakker. I kender ham som sportsstjerne,
men forhåbentlig også snart som viceformand for elevrådet.
Det er Curtis Palmer-Moreno.
Sådan, Curtis!
Tak. Jeg er glad for at stille op sammen med Chevon.
Ingen tænker mere på skolens bedste. Seriøst.
Chevon har fået hug for at sige, sporten får al støtten, men hun har ret.
Det er unfair.
Jeg har spillet basketball hele mit liv,
men mit liv ændrede sig, da jeg fandt ud af, at jeg var ordblind.
Min hjerne fungerer anderledes, og jeg skal have støtte til læsningen.
Men skolen har ikke råd til at hjælpe børn som mig.
Der skal være penge til både sporten og læringscenteret,
så alle kan få det, de har brug for. Jeg håber, I vil stemme på os. Tak.
Curtis, det var virkelig fedt gjort.
Jeg er stolt af dig.
-Lad det ikke stige dig til hovedet. -Okay, Donna. Ikke her.
Jeg håber ikke, jeg ødelagde vores chancer.
Nej. Det var godt, du gjorde det.
Hej, Jake.
Jeg anede ikke, at du gik igennem de ting.
Jeg har ikke talt om det.
-Det forstår jeg godt. Du har min støtte. -Tak.
Så er jeg tilbage.
-Kommer du hver dag? -Det ved jeg ikke.
Vil du pjække hver dag? Du er jo ikke syg.
-Hvad vil du, Donna? -Vi må tale om min vest.
Teknisk set stjal jeg den ikke.
Den lå i glemmekassen.
-Jeg havde altså forlagt den. -Jeg havde ikke råd til sådan en vest.
Ejeren savnede den måske ikke så meget.
Jeg har heller ikke råd til det mærke. Derfor lavede jeg en, der ligner.
Wow. Den ligner den ægte vare.
-Tak. -Undskyld, jeg tog den.
Det er svært nok med alle rygterne. Jeg ville gerne bare passe ind.
Jeg hørte, du blev smidt ud af din gamle skole.
Hvad? Nej. Sandheden er langt mere kedelig.
Min far blev forflyttet. Vi flytter meget, så det er lettest at være enspænder.
-Det lyder hårdt. -Jeg er vant til det.
Jeg kan lave en vest til dig.
-Mener du det? -Ja, det bliver sjovt.
Skal du gå, eller vil du blive her lidt?
Er det dit værelse?
-Flot udsigt. -Ja. Jeg er vild med den.
Sej hættetrøje.
Tak. Den er fra en genbrugsbutik.
Jeg skal vise dig de genbrugsbutikker, jeg kommer i.
Vil du se noget virkelig sejt?
Tjek det her. Mine forældre ved det ikke engang.
Har du et hemmeligt rum?
-Ja, det er vildt. -Var der noget derinde?
En gammel skat eller nogle dokumenter?
Nej, det var tomt.
Jeg gad vide, hvorfor ejerne byggede det?
De må have haft noget at skjule.
Et hemmeligt rum og intet manuskript? Tænk, at det er endnu en blindgyde.
Det må have været der engang.
Vi skal med her. Kom.
Du skal ikke røre ved noget i metroen.
-Det var underligt. -Så I også det lys?
Ja.
Vi skal af her.
Er vi med eksprestoget? Det gik stærkt.
Hvad foregår der? Vi var her lige før.
Her har vist ikke været nogen længe.
BEKLAGER LUKKET
Mor.
Morfar!
Hvad...
Tjek det her.
Avisen er fra fremtiden.
RUMTURISTER OPSENDES
Hvordan kan det passe?
Vi er vist rejst frem i tiden.
Tekster af: Eskil Hein