Мисля, че перото беше по-наляво.
На бюрото имаше чаша за кафе.
Така ли? - И аз я помня.
Прави сте. Това е!
Постарайте се да си спомните и най-малкия детайл от сиянието.
Подробностите са важни.
Рубен е отличен художник. Точно така го помня.
Дарбата му би била полезна за суфражетския плакат.
За право на глас за жените?
Движението сега набира ход.
По това, което виждам, явно успяваме.
Днес жена може да е президент. Аз съм кандидат за съвета.
Разясни ми този ученически съвет, любопитна съм.
Да се върнем към издирването на ръкописа на Бригс.
Писмото от С. до баба е писано на машината на Албърт,
значи може в тази стая Албърт или С., или Мейсън да е творил.
Ако открием това място, може и ръкописът да е там.
Като намерим ръкописа, духът ще се успокои.
Тази загадка е много пикантна.
Трогната съм, че духът ни приобщи.
Готово.
Ако открием мястото...
Ще намерим ръкописа.
ДУХЪТ ОТ КНИЖАРНИЦАТА
Зяпаме рисунката от 20 минути.
От пет.
Сториха ми се 20.
Да, и нищо не ми хрумва.
Да си бях в кабинета...
Най-добре мисля в креслото си.
Трябва да ти кажа нещо.
Докато те нямаше, продадох едно-друго.
Не и креслото!
Съжалявам. - Заслужих си го.
На масата има кафе. Може да е сутрин.
Да, чудесно. Слънцето изгрява от изток и...
Прозорецът гледа на изток. - Подсказа ви го чаша кафе?
Вижте на заден план.
Това е езеро.
Това е градинска люлка, нали?
Добро начало.
Ще проверим кои райони на града са край вода.
След часовете ще се включим.
Какво още разпродаде?
Най-добре забрави.
С Къртис се кандидатираме заедно. - Ще ни подкрепиш ли?
Искаме модерни технологии в училище.
Какво каза?
ШЕВОН - ПРЕДСЕДАТЕЛ
Не искам да говоря с тях. - Налага се.
Мразят ме. - Убеди ги да размислят.
Казах ти, няма да гласувам за теб. - Чух.
Но може да размислиш. - Нямам ти доверие.
Ако сме заедно? - Ако тя победи, оставаме без екипи.
Не е вярно. - Вярно е.
Ти не й вярваш, но аз - да!
Ако гласуваш за нас, спортът няма да е ощетен.
Да.
Е? Да разчитаме ли на теб?
Добре. Може би.
Къртис, ако гарантираш за нея, добре.
Г-н Мендоза?
Слоун тук ли е? - Не, болна е.
Днес намерихме страхотни книги.
С истории и карти на района.
И открихте от кой квартал е сиянието?
Ще открием.
Явно има поточе.
Но сиянието не го показа.
Може да е отскоро.
Едва ли. Вижте.
Изкуствен воден път, създаден през 30-те г.
А къщите са нови.
Има езеро, но не виждам пейка или люлка.
Ще търсим още. - А бях сигурна.
Къде грешим? - Не избързвай. Ще разберем.
Винаги намираш точните думи. Закъде съм без теб.
Предпочитах, като се карат.
Хайде.
Опъва ми нервите.
Пропускаме нещо, и то важно нещо!
Да насочим мисълта си другаде. Това обикновено помага.
Майка ти трябваше да си е дошла. Късно е. - Май да.
Може нещо да е отвлякло вниманието й. - Едва ли. Не е такава.
Да се обадим в полицията? - Не, не трябва.
Ето те.
Извинявай. Срещата ни се проточи.
Разбери къде е била.
Къде ходихте?
На вечеря в любимия ми рибен ресторант, на кино и сладкарница.
Пиеш кафе толкова късно?!
Кой е родителят?
Ти. - Така си и мислех.
Обожавам кафе.
А и като си легнеш, ме чака работа - да планирам ремонта.
Свикнал съм да пиеш кафе сутрин.
А не е сутрин.
Не. Време е за лягане.
Бързо под завивките!
И ти разбра това от чаша кафе?
Не е било сутрешно кафе, а нощно, да е бодър, за да пише.
Нали денем е бил адвокат. - Двоен живот. Изтощително е.
Значи не е изгрев, а залез.
Прегледах информацията, която Шерлок и Уотсън откриха за парка, и ето ни тук.
Люлката!
Стига бе! Намерихме я. Това се вижда от сиянието.
Впечатляваща детективска работа.
На бас, че гледката от онази къща е като на рисунката.
Явно там е живял Мейсън. - Районът отговаря.
Да влезем. Сигурно ръкописът е там.
И какво?
Ще обясним, че дух ни е изпратил да търсим ръкопис?
Може би не с тези думи.
Кой ли живее там?
Не е ли крадлата на елеци? - Лоша работа.
Не изглежда болна.
Защо точно тя?
Няма да говори с мен. - Опитай.
Толкова неща преживяхме. Остана това.
Ще ходиш ли?
После.
Идваме и ние!
В часа на г-н Сондърс, нали? - Елате. Но ще стоите тихо отзад.
Къртис.
Довърших речта ти.
Не звучи в мой стил.
Кое от всичко?
Спортно-промишлен комплекс?
Ще го променя.
Не казваме: "Щурмувай съблекалнята". - Нагледала съм се на спортни филми.
Можеш да дойдеш на мач.
Напиши го със свои думи.
Може ли да си с униформа на речта?
Долавям цветно ухание.
ИСТОРИЯ: ТЕСТ
Явно е одеколон. - Да, афтършейв!
Долавя се около врата му.
Когато оглеждах учителската,
забелязах Сондърс да хапва обяд от лъскава кутия.
Каза, че ядял каквото е останало от Мелиса.
Коя е Мелиса?
Именно! Майката на Рубен спомена морска храна.
Какво искаш да кажеш?
Че е вечерял два пъти?
Рано е да се каже. Но е интересно.
Внимавай, ще реши, че има духове.
Времето изтече.
Желая ви приятен ден.
Ще се чуем после. - Чао.
Здрасти, Мадисън. Аз съм.
Да, закъснявам.
Да, знам. До скоро.
Добре.
Мелиса? Мадисън? Кои са те?
Рубен, майка ти нали се казва Ейми? Прелюбопитно!
Усмихва се. Която и да е тази Мадисън, явно му е по вкуса.
Излъга мама, че ще оценява тестове. Парфюмирал се е. И се е нагласил.
Да не би да излиза с друга?
Ще трябва да разберем. Но историята намирисва.
Защо се криете? Не ви вижда. - От солидарност.
За кого е букетът? - За някоя с "М", предполагам.
ПРИ МЕЛИСА
Това е името на ресторанта.
Явно там има рандеву с Мадисън.
Може би това е тя.
Оттук не се вижда.
Днес предлагаме филе от морски език с ризото с трюфели.
Сондърс работи тук?
Рубен?
Извинете ме, ще дойда след малко.
Какво правиш тук?
Реших да похапна.
Ще е вода за из път.
Проследил ли си ме? - Няма да разберете.
Трябва да се обадя на майка ти. Сядай.
Учителят ти отново ни обърка.
Не знам какво... - Ето я и майка ти.
Да, благодаря ти.
Мисля, че установих коя е Мадисън.
Управителка на заведението.
Бясна ли е?
Мисля, че сам ще разбереш.
Рубен, какво става?
Реших, че ходи с друга - Мадисън. Не знаех, че работи тук.
Почасово работи като сервитьор, за да плаща студентски заем и наема.
А цветята? - За майка ти са, за срещата ни по-късно.
Благодаря, прекрасни са. - Моля.
Дай ни минутка.
Извинявай, мамо.
Мило е, че се притесняваш.
Но всичко това ясно сочи друго - да ходя по срещи, те притеснява.
А на мен г-н Сондърс ми се струва свестен.
Повече няма да се пречкам. Освен ако не поискаш.
Ще ти кажа.
Един еклер, преди да си тръгнеш? Аз черпя.
Благодаря.
Няма ли да даде още един?
Или два.
Вратите се сменят.
Не знаем за отзад... - Татко? Защо си тук?
Само да знаете!
Баща ти предложи да помогне за ремонта.
Дона ми разказа, реших, че може да помогна.
Като малък съм идвал тук.
Това е супер.
И ще ви виждам по-често, без друго сте все тук.
И ние ще помогнем. Ще избера боята. - Аз ще боядисвам.
Ще видим.
Имаме домашни.
И ние имаме задачки.
Решихме случая с двойствения живот на учителя.
И яко ме изложихте...
Връщайте се към изчезналия ръкопис.
Да, трябва. Имам план.
Слоун още е болна и предложих да й занеса домашните.
Отлична идея!
Ще видя какво мога да разузная. - Двете могат да дойдат и да огледат.
Всъщност не можем.
Защо?
Трябва да го направиш сама.
Да. Научихме ви на всичко.
Доказахте, че сте от най-добрите детективи, с които изобщо сме работили.
След нас, разбира се. - Естествено!
Показахте ми колко ценна е сътрудничката ми.
И ми дадохте крила лично да разследвам случаи.
Ако правилно заключавам,
вашият дух връща героите в книгите, щом взаимно сте си помогнали.
Обикновено е така.
В такъв случай, очаквам да се върнем в нашата книга след... Три, две, едно.
ПРИКЛЮЧЕНИЯТА НА ШЕРЛ И УОТСЪН
Текстът се върна.
Знаеха кога ще се върнат в книгата!
За пръв път!
Първокласни детективи. - А ние останахме сами.
Понеже си болна, ти нося домашните.
Нямаше нужда.
Правилно е да кажеш "благодаря".
Благодаря.
Почакай.
Може ли да ползвам тоалетната? Връщането е дълго.
Насам.
В края на коридора.
Благодаря.
Какво правиш?
Тоалетната е ей там.
Извинявай.
Благодаря за домашните.
Само не откачай, но промених речта.
Казваш ми го сега, преди да говорим пред всички?
Прочети я.
Сигурен ли си? - Ако ти си.
Идеално е.
Искаме училище, с което да се гордеем.
Затова гласувайте за нас.
Училището ни заслужава повече. Вие - също!
Ето го и партньора ми за поста.
Познавате го като спортна звезда, дано е и следващият вицепрезидент.
Къртис Палмър-Морено.
Давай, Къртис!
Радвам се, че сме партньори с Шевон. Тя наистина милее за училището.
Знам, че я критикувахте ожесточено, но тя има право.
Не е честно.
Спортист съм, цял живот играя баскетбол.
Но всичко се промени, като ми откриха дислексия.
Нищо сериозно.
Само помощ за четене ми трябва.
Училището няма пари да помага на деца като мен.
Трябва да има пари и за спорт, и за учебния процес.
Всеки да получи нужното.
Надявам се да гласувате за нас.
Къртис, страхотна изява.
Гордея се с теб.
Не се главозамайвай.
Само недей в училище.
Дано не намалих шанса ни за победа.
Не. Добре че говори.
Здрасти, Джейк.
Здрасти. Не знаех за проблемите ти.
Не съм го разгласявал.
Ясно. Можеш да разчиташ на мен. - Благодаря.
Ето ме отново.
Всеки ден ли ще идваш? - Не знам.
Всеки ден ли ще се правиш на болна?
Какво искаш? - Да поговорим за елека ми.
Не съм откраднала елека. Намерих го при изгубените вещи.
Значи съм го забравила някъде.
Не можех да си позволя такъв, реших, че на никого не му липсва.
И аз не мога да си позволя марков. Затова преправих своя.
Стига бе! Като оригинала е!
Благодаря. - Извинявай, че го взех.
В даскалото само ме клюкарят, исках да се впиша.
Чух, че са те изключили преди. - Нищо подобно. Истината е скучна.
Преместиха татко. Все се местим, гледам да не се сближавам.
Гадно е. - Свикнала съм.
Мога да ти направя елек.
Сериозно? - Да, ще е забавно.
Трябва ли да си тръгваш веднага?
Това ли е стаята ти?!
Страхотна гледка.
И на мен ви харесва.
Много як суитшърт.
Благодаря, втора ръка е. - Ще ти покажа всички магазини от тоя тип.
Искаш ли да ти покажа нещо яко?
Нашите дори не подозират за това.
Имаш тайно отделение? - Да, нали?
Имаше ли нещо вътре?
Някакво съкровище? Документи?
Не, беше празно.
Защо ли им е било на собствениците? - Явно, за да скрият нещо.
Тайно отделение без ръкопис? Поредната задънена улица.
В даден момент е бил там!
Нашият е. Хайде!
Не пипай неща в метрото.
Странно. - И ти ли видя проблясване?
Нашата спирка.
Експреса ли хванахме? Беше бързо!
Какво става? Бяхме тук.
Отдавна не е имало никого.
СЪЖАЛЯВАМЕ ЗАТВОРЕНО
Мамо!
Дядо!
Но какво...
Погледни!
Вестникът е от бъдещото.
КАЦА ТУРИСТИЧЕСКА СОВАЛКА ОТ КОСМОСА
Как е възможно?
Пътували сме във времето.
Превод: Албена Христофорова