Доста ровене в интернет падна, но с тази снимка открихме Мейсън Бригс.
Също известен като... - Албърт Хюз.
Духът писател.
Видяхме мъжа от корицата на книгата в сиянието.
Въпросът, който ни вълнува, е защо използва друго име.
Работил е като семеен адвокат.
А нощем е писал криминални романи.
Уотсън, виж чайника. - Няма.
Защо се сърдиш? - Знам, че си казала на Ема, че си жива.
Видях го в онази странна книга за живота ни.
Ема, икономката на Шерлок? - Да.
Слугинята знае, че великата Шерлок е жива, но не и най-близката й сподвижничка.
Драга ми Уотсън, не сега. Посред случай сме.
"Сподвижничка"? Странен изказ.
Не ме интересува.
Не беше разумно да разкривам къде съм,
предвид какво се случи. - Беше дребна грешка.
Издаде важна информация.
Той ме измами. И ти се подлъга.
Не исках Мориарти да ме намери. Това е минало. Да пием чай.
Не искам чай. Не искам да ти помагам вече. Нито да сме приятелки.
Показа, че не съм ти нужна, така че решавай случая сама.
Доктор Уотсън!
Джоан!
Тръгна си.
ДУХЪТ ОТ КНИЖАРНИЦАТА
Има нужда да изпусне парата. - Да научиш, че живееш в книга, е удар.
Налагаше се. Как ще се справи в този особен свят?
Уотсън не може да се крие. Много е бъбрива.
Ще се върне скоро.
Както знаят детективите,
ако нещо е извън контрола ти, съсредоточи се върху случая.
Привет.
Здравейте.
Правите чаено парти? - Да, пробваме нещо ново.
Ретро забавление. - Разбирам.
Да вървим.
Ще се видим утре в училище.
Знам, че политиката не те интересува, но замислял ли си се колко е забавно?
Не изглежда така.
Напротив. Решаваме проблеми, оправяме училището.
Шевон, отново ще ти откажа.
Добре, добре.
Няма ли да престанеш?
Мислех, че е излязла с учителя ти.
Мамо, рано се прибра.
Нямаше ли да си с г-н Сондърс? - Имал да проверява контролни.
Вълнуващият живот на учителите.
Какво извинение.
Контролните са удобно извинение да откажеш среща.
Идеалното извинение.
Доста е зает. Някой друг път.
Да. - Освен ако пак не проверява контролни.
Модерното облекло е странно.
Г-н Сондърс?
Кога ще ни върнете контролните?
Може би утре. Още не съм ги проверил.
Мразя да чакам.
Изгражда характера.
Много тъпо. И аз се надявах да ни ги върне.
Върза тенекия на мама, уж заради контролните.
Значи... - Излъгал я е.
Но защо? - Ще го попитам.
Не се издавай, че знаеш.
Добре.
Дали липсваме на Уотсън? - Не знам. Беше много сърдита.
Моля те не говори с нас пред другите.
Добре. Понякога забравям, че съм невидима.
КОЛЕЛАТА НА КЪСМЕТА
Видях бъдещето.
Знам, че скоро пак ще ме посетите.
Кой е там? Влизай.
Има ли някой?
О, боже.
ЗДРАВЕЙ
Здравей.
УЧЕБЕН КЪТ
Кого търсиш? - Съветникът ми каза да дойда,
ако ми трябва помощ. - Къртис?
Да. - Аз съм г-жа Филдинг.
Какво да направя за теб? - Търся я като аудиокнига.
РИВЪР ЛИТЪЛ
Съжалявам.
Бих ти помогнала, но ни съкратиха бюджета за аудиокниги.
Но ако я чета, ще ми отнеме много време.
Съжалявам, Къртис.
Говорих с ръководството, но нищо не излезе.
Няма нищо. Благодаря.
Хей, Джейк! - Привет.
Да не ти помагат да учиш? - Сбърках стаята. Явно не съм се наспал.
Виж новите ми маратонки. - Яко.
Дано с тях целиш коша по-точно.
Вкарвам по-често от теб. - Да, да.
Проучих периода, в който Албърт Хюз е писал като Мейсън Бригс.
Петдесетте и шейсетте години изглеждат доста интригуващи.
Знаеш ли на кого ще харесат?
На Уотсън. Говориш често за нея.
Тя ми е най-близка.
Но си я излъгала, че си умряла. И аз щях да се ядосам.
Имах си причини, които сега ми се струват маловажни.
Къртис какъв сладолед харесва? - Няма да го подкупиш с един "Роки роуд".
"Роки роуд" значи. - Става ли за ядене?
Някой виждал ли ми е елечето? - Не.
Нов случай за разследване.
О, не. Любимото ми елече.
За да разрешиш случая, забрави емоциите и следвай фактите.
Не всичко е загадка за разрешаване.
Не всеки случай е очевиден.
Първо, опиши ми елечето.
Черно, с два джоба отпред, цип и...
Зебра на гърба? - Откъде знаеш?
Онова момиче го носи.
Слоун. Откраднала го е.
Беше лесно. Пак се замислих за Уотсън.
Невероятно. - А бях мила с нея.
Дона, почакай. - Ей, Слоун.
Това е елечето ми. - Не е. Всички носят такова.
Моето е.
Там има петно от сос, защото го носих на вечеря
и мама ми се скара.
Объркала съм се.
Чао.
Много добър разпит, но не бива да се изнервяш.
Да, права си, Джанис.
Грешката е наша. Знам, че сбъркахме. Но има ли някакъв начин да ни помогнеш?
Книжарницата е в семейството ни от години. Без застраховката сме загинали.
Разбирам. Благодаря, че опита. Извинявам се отново за онзи ден.
Няма да стане.
Този път май наистина обърках всичко.
Не си го помисляй. Просто трябва да намерим друг начин.
Някой богат благодетел може да помогне на семейството ти.
Богаташите не растат по дърветата.
Може би има награда за ръкописа.
Защо сте толкова сериозни? Изглеждате замислени.
Търсим решение за книжарницата. Няма пари за ремонт, а ние сме виновни.
Принципно, духът писател пусна Франкенщайн.
Казах "принципно".
Трябва да намерим и липсващия ръкопис.
Не мога да помогна, но имам новина за Шевон.
Реших да се кандидатирам.
Наистина ли? - Да.
По-спокойно, да не се откажа.
Добре, спокойна съм. Мислех, че не се интересуваш от политика.
Има много неща за оправяне в училище.
Така е.
И мисля, че ученическият съвет е единственият начин.
Шокирана съм. - Това е страхотно.
Ще постигнем много. - Първо да спечелим.
Трябва да привлечем симпатизанти.
Ще се справим.
Имаш един сладолед "Роки роуд" от мен.
Пробвах го. Изключително вкусен е.
Страхотно наистина.
Но трябва да търсим ръкописа.
Странна работа.
Духът се върна.
Впечатляващо. Духът наистина ви пише.
"Повече от магазин 545."
Гатанка? - Какво е повече от магазин?
Хипермаркет? - Магазин, който е и ресторант?
Така се казват складовете за непотребни вещи до офиса на мама.
Какво ли значи 545? - Може би е номер на склад там.
Вече сме страхотен екип.
Имаме следа. Друго е да имаш дух помощник.
Ти си имаш Уотсън. Извинявай!
Какво чакаме?
Какво правят всички тези хора?
Чакаме търга. - Какъв търг?
Разпродават непотърсени вещи. - Като в онова шоу.
Имаше епизод, в който се сдобиха с винтидж дрехи.
И един, в който намериха котва.
Благодаря, дух.
Ръкописът сигурно е някъде тук.
Търсене на съкровище. Знаеш ли кой обича това?
Сигурна съм, че Уотсън е добре. - Може би.
Обаче ни остави да решим случая сами.
Щом намерим ръкописа, ще я потърсим.
Обещавам. - Не иска да я намерим.
Последвайте ме. Ще ви покажа какво продаваме.
След което ще имате възможност да наддавате.
Припомням, че не трябва да пипате нищо. Да вървим.
Насам. Елате, влезте. Складовете отдясно.
Складовете в дъното и онези там.
5188. 5187.
Четирицифрени номера. Духът ни даде трицифрен.
Сигурно е имал причина. Да огледаме.
Защо хората събират боклуци?
За един - боклук, за друг- злато.
Трябва ни склад за дрехите на Дона.
Искам всичко мое да се побира в една стая. - Представи си да я делиш с Дона.
Тук!
Вижте кутиите.
Правна литература. - И документация на клиенти.
КЛИЕНТИ Д - Ф
Май е адвокат. - Има много улики.
Дали са на Албърт?
Тази диплома е на името на Албърт Хюз.
АЛБЪРТ ХЮЗ
Великолепно, Къртис.
Трябва да купим вещите.
Не разбирам. Това е номер 5183, а духът ни писа за 545.
Да, нещо не е наред.
Но духът ни изпрати тук. - Така е. Значи ръкописът е тук някъде.
Не пипайте нищо. - Извинявайте.
Не може да влизате.
Дайте ми парите си. - Още не си в съвета, а командваш.
Ще допринеса с радост.
Няма да ни свършат работа. - Чуждестранни са.
Добре. С моите пари стават 35 долара и...
пет цента. - Еха.
Можеш да купиш всичко.
Не и тук. - Наистина е друга епоха.
Ще ни стигнат ли? - Започваме със склад 5180.
Започваме от 100 долара.
Няма смисъл.
Сто долара! - Сто. Някой ще предложи ли повече?
Сто първи път, сто втори път.
Ваш е за сто долара. Честито.
Да! - Следва склад 5183.
Нашият. Който спечели, може да ни го покаже.
Защо не.
Наддаването започва от 100 долара. - Сто.
Сто двадесет и пет.
Имаме 125.
Гадателката, която ни продаде камъка.
Лидия. - Какво търси тук?
Сто и петдесет. - Сто и петдесет!
Двеста. - Имаме 200.
Двеста и петдесет. - Имаме 250.
Триста. - Триста първи път.
Триста втори път. Други желаещи?
Продаден за 300 долара.
Здравей, Лидия!
Рубен. Помня те от книжарницата.
Да. Чудя се дали може да разгледаме склада.
Беше на наш приятел. - Бих ви помогнала,
но дадох обещание на духа, който ме потърси,
за да купя съдържанието на склада.
Чакай! Нима някой дух ти е казал да дойдеш тук?
В известен смисъл. Този дух ми пише съобщения.
Духът ти пише? - Да.
Ще тръгвам.
Не може да бъде. - Дали е духът писател?
Колко духове според теб пишат съобщения?
Да, духът писател е.
КНИЖАРНИЦА
Объркана съм. Как не се усетих? - Нито пък ние.
Изгубена съм без приятелката си.
Защо духът е изпратил Лидия? - Може би защото се забавихме.
Нека я посетим. Нещо не се връзва.
Както казва Шерлок, нека фактите ни водят. - Казвам го много по-ефектно.
Духът нарочно ни изпрати на търга. Трябва да разберем защо.
КОЛЕЛАТА НА КЪСМЕТА
Очаквах ви. - Нали си гадателка.
Да. И защото искахте да разгледате същия склад.
Разкажи ни още за духа.
Не харесвам думата.
Казвам му другояче. - Дух писател.
Дух писател. Харесва ми.
Когато духовете ме призоват, откликвам.
Да те питаме, намери ли нещо интересно сред вещите?
Какво по-точно? - Например документи или ръкописи.
Не, но ще е добре да ми върнат парите.
Значи нищо.
Защо сте тук всъщност? Защо питате за ръкопис?
Без причина. - Знам всичко.
Нима? - И вие говорите с духове.
Не точно. - По-скоро ги четем.
Сложно е.
Знаеш ли за кого се сещам? - Не пипай.
Дух ли беше? - Твой ли е този чай?
Шевон, не е време за чай.
Не харесвам чай, но духът настоя.
Чакай, духът обича ли чай "Ърл Грей"? - Да, с лимон. Откъде знаеш?
Вземи я. - Сигурен ли си?
Духът се е върнал от склада.
Май знаем кой е твоят дух. - Нима, кой?
Няма да повярваш, ако ти кажа.
Знаем, че си вътре, Уотсън.
Уотсън!
Шерлок.
Как се озова тук?
Елементарно, драга ми Дона.
Трябваше да се докажа и да разреша случая сама,
но не знаех откъде да започна, понеже съм невидима.
За да открия ръкописа, ми трябваше някой, който вярва в свръхестественото.
И не се шокира, ако местя предмети или пиша съобщения, както вашият дух.
Видях визитката в книгата ви.
Как разбра за склада?
Прегледахме цялата информация за Албърт Хюз.
Намерихме бившата му секретарка,
която беше получила съобщение да освободи склад
с непотърсени вещи на шефа си.
Разбрахме, че това е ключът към загадката.
Решихме да си пробваме късмета тук.
Справила си се.
Извинявам се за случилото се.
Аз трябва да се извиня.
Трябваше да знаеш, че съм жива.
Липсваше ми.
Мислех, че завинаги съм загубила приятелката си.
Радвам се, че се сдобрихте, но все пак намери ли ръкописа?
Не, за съжаление. Но има нещо друго.
Метален сандък. Трябва ни кода за катинара.
Опитах с рождения му ден и с адреса на кантората му.
Не успях да го отключа.
Опитай 545.
Пет, четири, пет.
Пишеща машина и хартия. - Само това?
Мислех, че духът ни води към ръкописа.
Това сигурно е машината, на която го е написал.
Духът писател искаше да я намерим. - Съгласна съм.
И аз. Какво още може да се пише на машина?
Фактури. Кореспонденция.
Или тайно писмо.
Вижте. - Какво?
Това е писмото от стаята на баба, а това го напечатах сега.
Буквата "у" е наклонена по един и същи начин и в двете.
Съвпадат и в най-малкия детайл.
Бригс е написал писмото до баба.
Превод: Елица Банчева