Шпигунське обладнання 50-х – супер.
Відбитків багато, а книжку ніхто не купив.
Сюди ходять як у бібліотеку.
Не гаймо часу. Френк от-от прийде.
Два покупці сперечаються, яку книгу взяти на подарунок.
Книгу про сучасне мистецтво
чи про архітектуру ХХ ст. Цікаво, що виберуть.
Кертісе, годі вже.
Я прочитала цей вірш разів сто,
тут не сказано, що таксист – шпигун.
Не розумію. Френк з цього вірша,
-чому про це ні слова? -Жоден шпигун
у шпигунстві не зізнається.
Треба все покласти на місце, поки він не помітив.
Не треба було нічого брати.
Як це вернути, щоб Френк не бачив?
Я все зроблю.
Є одна ідея.
Френку, привіт.
Привіт, Рубене.
Ви рано встали. Як спалося?
Бувало й краще.
Коли я хочу збадьоритися, то йду на прогулянку.
Ідіть. Я тут постережу.
Нема сенсу.
Хтось уже заліз і вкрав мої речі.
О ні.
-Що забрали? -Сумку.
Сумку? Який жах.
-А що в ній? -Чистий одяг.
Навіть не знаю, коли її поцупили.
Я був дуже уважний.
Так, дивно. Зазвичай у провулку безпечно.
Та нічого.
Ну, мені треба збиратися в школу.
Будь обережний.
Тут не так безпечно, як ти думав.
Обов'язково.
Послання від привида
Він збрехав, що в сумці чистий одяг.
Але я певен, що нас він не підозрює.
Що?
Рубене, він шпигун.
Якщо він добрий шпигун, кого йому ще підозрювати?
Логічно. Тепер я не впевнений.
І ти не поклав сумку назад?
Як? Він нікуди не відходив.
О ні. А якщо він її шукатиме?
-Мені вона не потрібна. -Мені теж.
Я візьму. Заспокойтеся. Обережніше з Френком,
поки не повернемо йому речі.
Молодець, Рубене.
Я ненадовго. Читайте наступний розділ.
-Яка в тебе оцінка? -П'ять з плюсом.
-Тебе він не похвалив. -І так зрозуміло. А що?
-А в тебе що? -П'ятірка. Дивно.
Інший би радів.
І я б радів, якби заслужив. У мене були самі четвірки.
І що?
Думаю, він завищує мені оцінки, бо любить мою маму.
Може, ти перебільшуєш?
Так. Мабуть.
А може, й ні.
ЛІАННУ НА СЕКРЕТАРЯ РАДИ
-Що ти робиш? -Допомагаю подрузі.
Яка хоче знищити нашу команду.
Я не зовсім згоден з її промовою,
але зривати її плакати – не вихід.
-Хлопці були злі. -Ти бачив, хто зірвав?
Ні, чувак.
Треба бігти на автобус. Бувай.
ШЕВОН НАШ ПРЕЗИДЕНТ
ПОДІЇ В ЦЕНТРІ МІСТА
Що робимо ввечері?
Вибач, мамо. Я була зайнята й забула про це.
Нічого. Щось придумаємо. Є ідеї?
ВЕЧІР ПОЕЗІЇ
Знаєш, я дещо придумала.
Он як? Слухаю.
Кваме Александер читатиме свої вірші у кафе в центрі.
Чудово. Я знаю, де це.
Поруч з твоїм улюбленим «Анжеліні».
Супер лазанья.
Я піду перевдягнуся.
Добре, що ми зараз удвох.
Ти і я.
І твої друзі.
Рубен, Шевон!
У мене ще одне питання,
а потім дамо слово глядачам.
Що найскладніше в роботі письменника?
Почати.
І закінчити.
Якщо подумати, то все складно.
Справді. А тепер питання глядачів.
Так.
Кваме.
Люблю вашу «Оду таксисту». Розкажіть про неї.
Вона присвячена моєму кумиру Мейсону Бріґґсу.
Мейсон Бріґґс. Автор книжки з іскри.
Мейсон Бріґґс. Автор детективів у 1950-х роках?
Так. Таксист з вірша –
другорядний персонаж його книжок.
Він допомагає детективу Оуену Квінну.
Він заслужив свого вірша.
У третьому ряду.
Вибачте. Повернімося до вірша.
Що ви мали на увазі: «Червоні спідниці у вікні»?
У поезії зміст часто прихований.
Це не просто спідниці.
Я мав на увазі скатертини в ресторані.
Місця, описані у вірші, я взяв з книг Мейсона.
-Почитайте. -Почитаємо.
Ще одне питання. Френк, тобто таксист,
він хороший чи поганий?
У Мейсона Бріґґса немає добрих чи поганих.
Кожен персонаж діє по-своєму.
У мистецтві все залежить
від інтерпретації. Від кута зору.
Від вашого погляду. Я відповів на питання?
Не зовсім, але дякую.
Продовжимо... Так, у третьому ряду.
Отже, Френк – з вірша,
а також з книг Мейсона Бріґґса.
І невідомо, добрий він чи поганий.
Але відомо одне.
Він зник.
Рубен і Шевон хороші.
Добре, що ти тусуєшся з друзями Кертіса.
Вони й мої друзі, мамо.
Знаю. Просто вони старші.
Не набагато. І я розумніша за однолітків.
Бачу. У вас було стільки питань про той вірш.
Чого раптом?
Просто він нам сподобався.
Я не знала, що це герой з книжок Мейсона Бріґґса.
Я теж.
Почну їх читати. Сьогодні ж.
Книжки цікаві. Але я здивована.
-Не знала, що тебе цікавлять таємниці. -Страшенно.
-Люблю їх розгадувати. -Так?
То що замовимо?
Нащо читати меню? Ти ж лазанью хочеш.
Вона чудова.
Готові замовити?
Яка сьогодні паста дня?
Рігатоні по-селянськи, смажені з сосисками,
куркою, помідорами і спаржею в часниковому соусі.
-Чудово. Давайте. -Так.
Донно? Тобі як завжди?
Донно?
У мене тут упало.
Мені мінестроне.
Ти щойно хвалила лазанью.
Так, але її довго готують.
Донно, час є. Замов лазанью. Ти ж любиш.
Так, але зараз не хочеться.
Я буду суп.
Суп.
«С» дорівнює двом. Два дорівнює «S».
Письменник-привид тепер дає рівняння?
Нічого не розумію.
Розберемося. Я читаю про Мейсона Бріґґса.
Його уже втретє згадують. Він у цьому замішаний.
У статті сказано: «Мейсон Бріґґс жив у Аризоні
і писав детективи у 1950-1960-х роках».
Потім безслідно зник і більше нічого не писав.
Нічого таємничого нема.
Це цікаво, але ще треба знайти Френка.
Але як?
Рубене? Що це?
Це... нічого.
Ховаєш від мене погану оцінку?
П'ятірка. Чому ти це зім'яв?
Я недавно бачив у книгарні містера Сандерса.
Думаю, він завищує мені оцінки, бо любить тебе.
Я це промовив, і тепер думаю, що це дурниця.
Він не завищує тобі оцінок.
Містер Сандерс запросив мене на концерт.
На побачення?
Це не побачення. Ми давні друзі,
і цей гурт ми любили в дитинстві.
Дивно. Та нехай.
То ти не думаєш, що він завищує мені оцінки?
Ні. Я думаю, що ти працьовитий і розумний.
Дякую, мамо.
П'ятірка.
Ого.
Привіт. Зіграємо після школи?
Вибач, не можу. Потримай секунду. Дякую.
-Дякую. -Прошу.
-Побачимося. -Бувай.
Ось і ви. Добрі новини. Думаю, я розгадав загадку ПП.
Ти не любиш математики.
Це не рівняння, а якийсь шифр.
Френк – шпигун і може допомогти з дешифруванням.
Так. Спитаємо, коли його знайдемо.
Щодо цього є ідея.
Знайдемо Френка за його маршрутом.
Яким маршрутом?
У вірші описані місця, які Френк щодня бачить.
Він не знає, що походить з вірша,
і шукає ці місця.
«ОДА ТАКСИСТУ» КВАМЕ АЛЕКСАНДЕР
Але вірш не про наше місто.
Усе одно він шукає. Що йому ще робити?
Наприклад: «На розі була їдальня "У Етти Мей".
Там обідали таксисти».
Може, йдеться про кафе.
Ось чому він учора хотів туди піти.
Яка наступна зупинка?
«Там був паркінг».
У місті сотні паркінгів.
-Критий паркінг? -Ні. Читай далі.
«...бо велика баржа внизу рухалася повільно».
-Баржа? Тобто судно? -Це був ніби паркінг,
бо коли пропливав корабель, машини стояли.
Він пише про міст.
Мабуть. Розвідний міст через Спрус-рівер. Він має бути там.
Перевіримо.
Он він.
Френк! Стоп!
Пізно.
У кафе він лишив карту. Може, тут ще щось лишив.
Дивіться!
Ще одна карта з колоди?
-Це не збіг. -Не розумію.
Винова четвірка. Що це значить?
Уже пізно. На сьогодні досить. Ходімо.
-Мамо. -Привіт.
Де мій підручник з математики?
Там, де ти його поклала.
Добре. Могла б допомогти.
Що з мамою? Вона якась засмучена.
Не знаю. Вона завжди така, коли ми їдемо до тата.
О ні. Я й забула, що ми сьогодні їдемо до тата.
Як і щочетверга.
Я забула. Треба збирати речі.
-Що ти робиш? -Нічого.
Так і знав. Усе збігається.
Шевон написала. Вона знає, куди їде Френк. Ходімо.
ФЕСТИВАЛЬ ФІЛЬМІВ НУАР
Чому ти думаєш, що він тут?
У вірші згадано подвійний показ.
Френк думав, що п'ять коктейлів коштують 50 центів,
тож ціни на квитки його вразять.
Думаю, Френк тут був.
Монета на диво легка.
-Круто. Покажи. -Що там написано?
Записка шифрована.
«T:TQ».
Написано у форматі часу. Може літери – це цифри?
Підказка Привида. «С» дорівнює двом. Два дорівнює «S». Це ключ.
Але тут немає S, С і двійок.
Я знаю, що робити.
Донно, не треба. Поклади на місце.
Він лишив її комусь і зрозуміє, що забрали ми.
-І більше не лишатиме послань. -Правильно.
КНИГАРНЯ ВІЛІДЖ-БУКС
Мамо? Чому ти вдома?
Я думав, ти на концерті з містером Сандерсом.
Я подумала, що це неправильно, і скасувала.
Думаю, так і треба. Мені нічого вдягнути.
Не розумію. Ви ж ніби просто друзі.
Так краще. Повір.
У школі ми дружили, але тепер він твій учитель.
-Хай так і буде. -Тобі подобається містер Сандерс?
Що? Ні.
Ну, так.
-У школі подобався. -Мамо.
Але це було давно. Дивно казати це тобі.
Серйозно, я вчинила правильно.
-Ну що ж. -Добре.
Донно, чого ти тут? Ви сьогодні в батька.
Я попросила залишитися з тобою.
-Усе гаразд? -Більш-менш.
Мені прикро, що ми вчора мало пробули разом.
Я розумію. Ти вже доросла. Хочеш побути з друзями.
Неправда.
Донно, повір, я теж була підлітком.
Ти ростеш.
Ну, я ще не виросла.
Тож посунься.
Я замовила вечерю. І не просто вечерю.
-Лазанью. З «Анжеліні». -Нашу улюблену.
Можна подивитися фільм.
Я підліток і люблю фільми жахів.
Хитрий хід.
Іди відчини.
-Не забудь кредитку. -Надіюся, ти замовила десерт.
Мабуть, нас чекає тирамісу.
Ти зірвав плакати Шевон.
Що? Ні. Я вже казав тобі.
Не бреши, Джейку. Я знаю, це ти.
Як ти знаєш?
Даґ сказав?
Не має значення. Ти зірвав?
Так. Хлопці засмутилися, коли вона захотіла позбавити
команду грошей.
Вибач. Це було неправильно.
Виправ усе.
Якщо С дорівнює двом, а два дорівнює S, то С дорівнює S.
-Це допомогло? -Не дуже.
Голова болить.
Поговоримо про щось інше?
Я продала всі шоколадки для поїздки.
Ого. Поздоровляю.
Як не дивно, їх купили баскетболісти.
Я думав, це вони зірвали твої плакати.
Я теж. Але Кертіс каже, що ні. Може, він має рацію.
Я зрозумів. Дивіться.
Якщо С дорівнює двом, В дорівнює одному, А – нулю.
-Логічно. -Запишемо в дві колонки.
-Так. -Я зробив таблицю.
Зліва – літери, потім цифри.
Справа – цифри, потім літери.
Два дорівнює S. Як у підказці ПП.
-Кертісе, ти геній. -Знаю.
Чого чекаєте? Розшифруйте записку.
ПТ, три, три, нуль.
О-У-К, П-А-Р-К.
П'ятниця, 15:30, Оук-Парк.
Уже п'ятниця.
Зараз 15:30. Тобто...
Як ви мене знайшли?
Ви лишили монету біля кінотеатру.
Це не я, її лишили мені.
Якщо це не він, то ще один герой вірша
-гуляє містом. -Так, але хто?
Останній рядок. Чоловік у капелюсі.
Оуен Квінн, детектив.
Ви знаєте Оуена?
Ні. Але ви шукали його
весь час, так?
Хотів сказати, що я в небезпеці.
Не знаю, що діється, кому вірити.
Весь світ ніби перевернувся.
А нащо вам гральні карти?
Невидиме чорнило.
Авжеж. От чому ми не бачили. Освітлення не те.
Як ви розгадали шифр? Він складний.
Це не обручка, а шифрувальний перстень.
Це цікавіше, ніж Френк. ПП веде нас до детектива.
Мабуть, Оуен має підказку.
Наприклад, хто такий ПП.
Вони зникли.
ЗВУКИ МІСТА ЗБІРКА МІСЬКОЇ ПОЕЗІЇ
-Повернулися в книжку. -Авжеж.
Пам'ятаєте кінець вірша? «На сьогодні все.
Зустрінуся з чоловіком у капелюсі. Справу закрито».
Френк зустрів Оуена, чоловіка в капелюсі,
вірш закінчився, вони повернулися в книжку.
Справу закрито.
Як це – закрито? Ми нічого не дізналися.
Чому Письменник-привид вибрав цей вірш?
Ми бігали містом, шукали місця з вірша.
Дарма час згаяли.
Чекайте.
«Ми називаємо її Плаза, там є фонтан,
у центрі росте дуб.
Біло-сині прапори».
Саме тут ми зараз стоїмо.
Невже? Мейсон Бріґґс писав саме про це місце?
Він же не виїжджав з Аризони.
Дуб є, а біло-синіх прапорів немає.
Дорожні знаки! Вони синьо-білі. Пам'ятаєте слова Кваме?
Іноді спідниця – це скатерка. Головне – інтерпретація.
Він назвав знаки прапорами, бо вони ніби на флагштоках.
Хвилинку. Прочитай про міст.
«Їхати до вежі з годинником
якнайшвидше».
Я пам'ятаю ту вежу.
Може, це збіг.
У багатьох містах є вежі з годинником.
Забагато збігів.
А що там з кафе?
«Засноване в 1946 році Гарландом і Еттою Мей Вільямс».
Неймовірно. Кафе «У Етти Мей» справді існує.
Мейсон Бріґґс писав про наше місто.
Не просто про наше місто.
Мейсон Бріґґс писав про наш район.
Я занурився у світ Мейсона Бріґґса для цієї ролі.
ЗА РОМАНОМ МЕЙСОНА БРІҐҐСА «ЧОЛОВІК БЕЗ КІСТОК»
Прочитав усі книги.
-Дивіться. -Геть усі?
-Вражає. -Ну, може, не всі.
Кажуть,
є один необпулікований рукопис.
На жаль, я не такий добрий детектив, як Оуен Квінн,
тому не знайшов його.
«Кобальтову маску» не видали,
тому ми й не знайшли книжку. Вона не надрукована.
Це незакінчена справа.
Якщо Мейсон Бріґґс має неопублікований рукопис...
то Мейсон Бріґґс... Письменник-привид.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк