Oho. 6-ojo dešimtmečio šnipų įranga man labai patinka.
Daugybė pirštų atspaudų, o knygos taip niekas ir nenupirko.
Žmonės čia tikrai elgiasi kaip bibliotekoje.
Gal jau užteks žaisti? Frenkas gali pasirodyti bet kurią minutę.
Du pirkėjai ginčijasi, kokią knygą pirkti dovanų.
Jie apsiribojo knygomis apie šiuolaikinį meną
ir apie dvidešimtojo amžiaus architektūrą. Įdomu, kurią išsirinks?
Kertisai, aš rimtai, liaukis.
Klausykit. Perskaičiau šį eilėraštį gal tūkstantų kartų
ir neradau nė vienos užuominos, kad taksi vairuotojas - šnipas.
Nieko nesuprantu. Frenkas buvo išleistas iš eilėraščio,
- tai kodėl jo ten nėra? - Nes joks šnipas
neprisipažins, kad jis - šnipas.
Turime viską nunešti atgal, kol jis nepastebėjo.
Visų pirma, mums nederėjo imti jo daiktų.
Kaip mes juos padėsime atgal, jei Frenkas visada būna ten?
Aš tuo pasirūpinsiu.
Kai ką sugalvojau.
Frenkai. Labas.
Labas rytas, Rubenai.
Jūs - ankstyvas. Gerai miegojote?
Kaip užmuštas.
Na, guvus rytinis pasivaikščiojimas padeda išsibudinti.
Jūs eikite. Aš pasaugosiu mašiną.
Nėra tikslo.
Kažkas į ją jau įsilaužė ir pavogė mano daiktus.
O, varge.
- Kas dingo? - Krepšys.
Krepšys. Koks siaubas.
- O kas tame krepšyje buvo? - Atsarginiai drabužiai.
Neįsivaizduoju, kaip tai galėjo nutikti.
Saugojau mašiną kaip savo akį.
Taip, keista. Ši gatvelė paprastai būna saugi.
Nieko tokio.
Na, aš jau eisiu. Reikia ruoštis į mokyklą.
Būk atsargus.
Nes ši gatvelė - ne tokia saugi, kaip tau atrodo.
Gerai.
vaiduoklio žinutės
Įsivaizduojat, jis melavo. Sakė, kad krepšyje buvo drabužiai.
Bet kuriuo atveju esu tikras, kad jis neįtaria, jog tai - mūsų darbas.
Kas yra?
Rubenai, jis - šnipas.
Ir jei jis nėra blogas šnipas, iškart viską suprato.
Ačiū labai. Dabar nebesu toks tikras.
Tai tu neįdėjai krepšio atgal į mašiną?
Kaip aš galėjau tai padaryti? Jis visą laiką ten buvo.
Ne. Jeigu jis ateis jo ieškoti?
- Ne. Tik ne aš. - Nežiūrėkit į mane.
Aš paimsiu. Nebijokit. Klausykit, su Frenku reikia elgtis kuo atsargiau,
kol nepadėsim krepšio atgal į mašiną.
Šaunuolis, Rubenai.
Gerai, netrukus grįšiu. Tuo tarpu pradėkite skaityti kitą skyrių.
- Ką gavai? - Dešimtuką su pliusu.
- Bet jis tau nesakė „šaunuolė“. - Ir taip aišku. O ką?
- Ką tu gavai? - Dešimtuką. Keista.
Dauguma tuo džiaugtųsi.
Ir aš džiaugčiaus, jei būčiau nusipelnęs. Bet aš moku tik aštuntukui.
Ir ką?
O tą, kad jis man rašo gerus pažymius tik todėl, kad jam patinka mano mama.
Nemanai, kad perlenki lazdą?
Taip. Gal tu ir teisi.
O gal ir neperlenkiu.
- Biče, ką čia darai? - Padedu draugei.
Kuri nori pakenkti krepšinio komandai?
Sutinku ne su viskuo, ką Ševon pasakė savo kalboje,
bet jos plakatų niekinimas - ne išeitis.
- Visi buvo ant jos įsiutę. - Matei, kas jį nuplėšė?
Ne, žmogau.
Jau eisiu. Nenoriu pavėluoti į autobusą. Iki.
ŠEVON BŪSIMOJI PREZIDENTĖ
KAS VYKSTA CENTRE
Na? Ką veiksime per mergaičių vakarėlį?
Mama, nepyk. Buvau tokia užsiėmusi, kad visai pamiršau.
Nieko baisaus. Galime improvizuoti. Gal turi kokių minčių?
POEZIJOS SKAITYMAI
Tiesą sakant, žinau, ką galėtume veikti.
Tikrai? Įdėmiai klausau.
Poetas Kvamė Aleksanderis skaitys savo eiles šioje kavinėje.
Puiku. Žinau, kur ši kavinė.
Šalia tavo mėgstamiausios kavinės „Pas Andželinį“.
Skaniausia lazanija pasaulyje.
Gerai, aš sutinku. Ruoškimės.
Labai džiaugiuosi, kad pabūsime kartu.
Tik tu ir aš.
Ir tavo draugai.
Rubenai, Ševon!
Noriu užduoti jums paskutinį klausimą,
o vėliau pabendrausime su publika.
Kas yra sunkiausia rašytojui?
Pradėti.
Tiksliau, pabaigti.
Na, kai pagalvoji, ir tai, ir tai yra sunku.
Tikra tiesa. O dabar - jūsų klausimai.
Prašau.
Kvame, sveiki.
Jūsų eilėraštis „Odė taksi vairuotojui“ man labai patinka. Galit pakalbėt plačiau?
Juo norėjau pagerbti savo mylimiausią rašytoją Meisoną Brigsą.
Meisonas Brigsas. Knygos, kurią matėme žybsniuke, autorius.
Meisonas Brigsas. 6-ojo dešimtmečio detektyvų autorius?
Taip. Taksi vairuotojas iš eilėraščio
yra vienas šalutinių šios knygos veikėjų.
Jis padeda detektyvui Ouvenui Kvinui narplioti bylas.
Pamaniau, kad jis nusipelno atskiro eilėraščio.
Taip, prašau, trečioje eilėje.
Sveiki. Atsiprašau. Norėčiau grįžti prie to eilėraščio.
Ką jūs turėjote galvoje sakydamas „raudoni sijonai vitrinoje“?
Poezijoje kartais reikia atsiriboti nuo žodžių reikšmės, kad suprastum prasmę.
Sijonas ne visas būna sijonas.
Šiuo atveju tai buvo raudona staltiesė restorane.
Visos eilėraštyje paminėtos vietos - iš Meisono knygų.
- Siūlau jas perskaityti. - Būtinai.
Dar vienas klausimas apie tą eilėraštį. Ar Frenkas... Na, taksi vairuotojas,
yra geras ar blogas žmogus?
Meisono Brigso pasaulyje nėra gerų ar blogų žmonių.
Tiesiog žmonės, kažką darantys dėl įvairių priežasčių.
Kaip ir visame meno pasaulyje,
atsakymą susiranda pats skaitytojas. Viskas priklauso nuo požiūrio.
Kaip tu vertini dalykus. Ar atsakiau į tavo klausimą?
Ne visai, bet ačiū.
Gerai, kas dar norėtų paklaust... Prašau, trečioje eilėje.
Gerai, Frenkas yra iš eilėraščio
ir iš daugybės Meisono Brigso knygų.
Ir mes nežinome, ar jis geras, ar blogas žmogus.
Vieną dalyką tikrai žinome.
Jo nebėra.
Man patinka Rubenas ir Ševon.
Džiaugiuosi, kad tu bendrauji su Kertiso draugais.
Jie yra ir mano draugai, mama.
Taip, žinoma. Tiesiog pagalvojau, kad jie - vyresni.
Ne tiek jau ir vyresni. Be to, aš pagal amžių - labai subrendusi.
Tikrai taip. Jūs labai domėjotės tuo eilėraščiu.
Įdomu, kodėl?
Šiaip. Tiesiog jis mums visiems labai patiko.
Na, nežinojau, kad jį įkvėpė Meisono Brigso knygos.
Ir aš.
Manau, reikėtų jas perskaityti. Šįvakar pat ir pradėsiu.
Jo knygos - tikrai geros. Bet esu truputėlį nustebusi.
- Nežinojau, kad tau patinka paslaptys. - Dievinu jas.
- Man puikiai sekasi jas narplioti. - Tikrai?
Tai ką užsisakysime?
Kodėl žiūri į meniu? Juk žinai, kad nori lazanijos.
Ji - nuostabi.
Ar jau išsirinkote?
Norėjau paklausti apie specialųjį patiekalą.
Šiandien siūlome rigatonius su pakepinta dešrele,
vištiena, saulėje džiovintais pomidorais ir smidrais kreminiame česnakų padaže.
- Puiku. Būtinai paragausiu. - Gerai.
Dona? Kaip visada, tiesa?
- Dona? - Ką?
Atsiprašau, kai kas nukrito.
Daržovių sriubos, prašau.
Ką? Ką tik sakei, kokia nuostabi čia lazanija.
Taip, bet jos ilgai teks laukti.
Dona, mes niekur neskubame. Užsisakyk lazaniją. Tu ją labai mėgsti.
Na, taip. Bet ji man truputį pabodo.
Aš tikrai noriu sriubos.
Sriubos.
C lygu du. Du lygu S.
Vaiduoklis rašytojas siunčia mums matematines lygtis?
Neįsivaizduoju, ką tai galėtų reikšti.
Tai pagalvok. O aš paskaitinėsiu apie Meisoną Brigsą.
Jo vardas išnyra jau trečią kartą. Jis turi būti kažkaip susijęs.
Čia parašyta, kad Meisonas Brigsas gyveno Arizonoje
ir 6-ajame - 7-ajame dešimtmečiuose rašė detektyvinius romanus.
Po to dingo iš akiračio ir nustojo rašyti.
Nieko čia keisto.
Visa tai - labai įdomu, bet privalome surasti Frenką.
Tik kaip?
Rubenai? Kas čia?
Tai... Nieko.
Norėjai nuslėpti nuo manęs blogą pažymį?
O. Gavai dešimtuką. Kodėl jį taip sulamdei?
Aną dieną mačiau, kaip p. Sondersas buvo užsukęs į knygyną.
Manau, jis man rašo geresnius pažymius, nes tu jam patinki.
Nors dabar, kai ištariau tai garsiai, nuskambėjo kvailai.
Nemanau, kad jis tau rašo geresnius pažymius.
Bet p. Sondersas tikrai buvo atėjęs ir pakvietė mane į koncertą.
Į pasimatymą?
Ne. Tai - ne pasimatymas. Esame seni draugai,
o grupė, į kurios koncertą jis pakvietė, mums patinka nuo senų laikų.
Keista. Na, gerai.
Taigi, tikrai manai, kad jis man nerašo geresnių pažymių?
Ne. Manau, kad daug mokaisi ir esi protingas.
Ačiū, mama.
Dešimtukas.
Oho.
Ei, žmogau. Nori po pamokų pamėtyti į kašį?
Negaliu. Nepyk. Gali palaikyti? Ačiū.
- Ačiū, žmogau. - Nėr už ką.
- Pasimatysim vėliau. - Iki.
Pagaliau. Klausykit, regis, man pavyko išsiaiškinti vaiduoklio rašytojo užuominą.
Maniau, kad nekenti matematikos.
Tai - ne matematinė lygtis. Manau, kad tai - kažkoks kodas.
O kadangi Frenkas yra šnipas, jis mums galėtų padėti jį iššifruoti.
Gerai sugalvojai. Kai surasim, būtinai paklausim.
Kalbant apie tai. Šį tą sugalvojau.
Manau, tam, kad jį surastume, turime sekti jo maršrutu.
Kokiu maršrutu?
Eilėraštyje paminėta viskas, ką tądien mato Frenkas.
Kadangi jis nežino, kad yra iš eilėraščio, tikriausiai jis važinėja po miestą
ir bando aplankyti visas tas vietas.
„ODĖ TAKSI VAIRUOTOJUI“ KVAMĖ ALEKSANDERIS
Bet eilėraštis - ne apie mūsų miestą.
Jis vis viena turi pabandyti. Kitos išeities nėra.
Čia parašyta: „Tai buvo užeiga „Eta Mei“,
kurioje taksi vairuotojai mėgdavo užkąsti.“
„Užeiga“ tikriausiai reiškia užkandinę.
Tai paaiškintų, kodėl jis vakar norėjo į tą užkandinę.
Koks kitas sustojimas jo maršrute?
„Ten buvo mašinų stovėjimo aikštelė“.
Šiame mieste - šimtai mašinų stovėjimo aikštelių.
- Gal požeminė aikštelė? - Ne. Skaitykit toliau.
„...nes ten ramiai siūbavo didžiulė sena barža.“
- „Barža“ - tai laivas? - Tai priminė mašinų stovėjimo aikštelę,
nes eismas sustojo, kai apačioje plaukė laivas.
Jis kalba apie tiltą.
Gali būti. Spruso upės pakeliamas tiltas. Gal jis nuvažiavo ten.
Vienintelis būdas tai sužinoti.
Štai jis.
Frenkai! Palaukite!
Pavėlavom.
Užkandinėje jis paliko kortą, gal čia irgi ką nors paliko.
Žiūrėkit!
Dar viena korta?
- Abejoju, ar tai - atsitiktinumas. - Kažkokia nesąmonė.
Pikų keturakė. Įdomu, ką tai turėtų reikšti?
Jau vėlu. Gana. Eime.
- Labas, mama. - Labas.
Labas, mama, nematei mano matematikos vadovėlio?
Nemačiau. Ieškok ten, kur palikai.
Aišku. Būčiau buvusi dėkinga už pagalbą.
Kas mamai? Ji kažkokia suirzusi.
Nežinau. Visada tokia būna, kai ruošiamės eiti pas tėtį.
Ne. Visai pamiršau, kad šįvakar einame pas tėtį.
Juk šiandien - ketvirtadienis.
Paprasčiausiai pamiršau, aišku? Reikia susidėti daiktus.
- O ką tu darai? - Nieko.
Taip ir maniau. Atspaudai sutampa.
Ševon ką tik parašė žinutę. Ji numano, kur galėtų būti Frenkas. Eime.
JUODOJO KINO FESTIVALIS
Kodėl manai, kad jis bus čia?
Eilėraštyje minimas dvigubas seansas.
Turint galvoje, kad Frenkas manė, jog kokteiliai kainavo 50 centų,
įsivaizduokit, kokia bus jo reakcija, kai sužinos bilieto kainą.
Manau, Frenkas buvo čia.
Keistai lengva moneta.
- Geras. Parodyk. - Kas čia parašyta?
Užkoduota žinutė.
„P:KT“.
Panašu, kad užrašytas laikas. Raidės gali reikšti skaičius.
Vaiduoklio rašytojo užuomina. C lygu du. Du lygu S. Tai gali būti šifro raktas.
Bet čia nėra nei S nei C, nei dvejetų.
Šįvakar tikrai turėsime ką veikti.
Dona, ką tu darai? Palik ją ten, kur radome.
Jis ją čia kažkam paliko. Jei paimsim, jis supras, kad tai - mūsų darbas.
- Ir daugiau nepalikinės jokių žinučių. - Gerai. Gal ir taip.
KNYGYNAS „KAIMELIO KNYGOS“
Mama? Kodėl tu namie?
Maniau, kad šįvakar eini į koncertą su p. Sondersu.
Aš čia pagalvojau, bet nusprendžiau, kad neisiu.
Manau, teisingai padariau. Juk neisiu į koncertą šitaip apsirengus.
Nelabai suprantu. Juk sakei, kad tai - ne pasimatymas.
Taip bus geriau. Patikėk.
Na, koledže mes buvome draugai, bet dabar jis - tavo mokytojas.
- Manau, mums nereikėtų susitikinėti. - O tau patinka p. Sondersas?
Ką? Ne.
Na, gerai.
- Koledže jis man patiko... - Tiek to, mama.
Bet tai buvo prieš šimtą metų. Kaip keista tau apie tai pasakoti.
Patikėk, aš teisingai pasielgiau.
- Aišku. - Gerai.
Dona, ką tu čia darai? Juk turėtum būti pas tėtį.
Paprašiau, kad jis leistų pasilikti man su tavim.
- Viskas gerai? - Lyg ir.
Tik nesmagiai jaučiuosi, kad vakar skyriau tau per mažai laiko.
Klausyk, aš viską suprantu. Tu - nebe vaikas. Tau reikia draugų.
Netiesa.
Dona, patikėk, kažkada ir aš buvau tavo amžiaus.
Tu augi.
Na, bet dar nesu suaugusi.
Pasislink.
Užsakiau mums vakarienę. Ir ne šiaip vakarienę.
- Lazaniją. Iš kavinės „Pas Andželinį“. - Mūsų mėgstamiausią.
Galėtume pažiūrėti kokį filmą.
Aš jau nebe mažas vaikas, ir tu žinai, kaip mėgstu siaubo filmus.
Neblogas bandymas.
Tada atidaryk duris.
- Ir nepamiršk pasiimti mokėjimo kortelės. - Tikiuosi, desertą irgi užsakei.
Tiramisu tikrai praskaidrins mūsų vakarą.
Tu nuplėšei Ševon plakatus.
Ką? Ne, ne aš. Jau sakiau.
Nemeluok, Džeikai. Žinau, kad tai - tavo darbas.
Kaip sužinojai?
Dagas pasakė, taip?
Koks skirtumas? Pasakyk man teisybę.
Gerai jau. Kai kas iš komandos tikrai įsiuto dėl to, kad ji reikalauja
nutraukti komandos finansavimą.
Atsiprašau. Žinau, kad negerai padariau.
Tau teks išpirkti kaltę.
Jei C lygu du, o du lygu S, matematiškai C lygu S.
- Dabar aiškiau? - Ne visai.
Man jau ima skaudėti galvą.
Gal padarykime pertraukėlę ir pakalbėkime apie ką nors kita?
Pagaliau pardaviau visus šokoladukus kelionei į forumą.
Smagu girdėt.
Kaip bebūtų keista, juos visus nupirko krepšinio komandos nariai.
O aš maniau, kad būtent jie nuplėšė tavo rinkiminius plakatus.
Ir aš. Bet Kertisas sakė, kad jie - šaunūs vaikinai. Panašu, kad jis nemelavo.
Aš viską supratau. Žiūrėkit.
Pamaniau, kad jei C lygu du, vadinasi, B lygu vienas, o A lygu nulis.
- Taip, logiška. - Vadinasi, turi būti dvi grafos, ar ne?
- Taip. - Tada pradėjau jas pildyti.
Kairėje pusėje - visos raidės ir skaitmenys nuo nulio iki devynių.
Dešinėje - skaitmenys nuo nulio iki devynių ir visos raidės. Žiūrėkit.
Du lygu S. Kaip vaiduoklio rašytojo užuominoje.
- Kertisai, tu - proto bokštas. - Pats žinau.
Ko tada lauki? Šifruok žinutę.
P-K-T, vienas, penki, trys, nulis,
Ą-Ž-U-O-L-A-I, P-A-R-K-A-S.
Penktadienis, 15.30, Ąžuolų parkas.
Šiandien - penktadienis.
Dabar - 15.15 val. O tai reiškia...
Kaip jūs, vaikai, mane radote?
Radome monetą, kurią palikote prie kino teatro.
Aš jos nepalikau. Ji buvo palikta man.
Jei ją paliko ne jis, vadinasi, dar vienas personažas iš eilėraščio
- bastosi po miestą. - Taip, bet kas?
Paskutinė eilėraščio eilutė. Vyras su skrybėle.
Tai - detektyvas Ouvenas Kvinas.
Iš kur jūs, vaikai, pažįstat Ouveną?
Mes jo nepažįstam. Bet būtent su juo jūs stengiatės susisiekt
visą šį laiką, tiesa?
Norėjau jam pasakyti, kad atsidūriau pavojuje.
Nežinau, kas vyksta ir kuo tikėti,
bet pasaulis apsivertė aukštyn kojomis.
Kaip jis turėjo apie tai sužinoti iš kortų, kurias paliekate?
Nematomas rašalas.
Žinoma. Todėl nieko ir nematėme. Neturėjome specialios lempos.
O kaip jums pavyko tą kodą taip greitai iššifruoti? Jis buvo sunkus.
Tai - ne vestuvinis, o šifravimo žiedas, tiesa?
Čia jums - ne Frenkas. VR norėjo, kad pasikalbėtume su detektyvu.
Ouvenas tikrai turės ką mums pasakyti.
Taip. Pavyzdžiui, kas yra vaiduoklis rašytojas?
Jie dingo.
„MIESTO GARSAI“ EILĖRAŠČIŲ APIE MIESTUS RINKINYS
- Jie grįžo į knygą. - Na, žinoma.
Pamenate eilėraščio pabaigą? „Šiandien nebevešiu daugiau keleivių.
Turiu susitikit su žmogum su skrybėle. Viskas baigta.“
Frenkas susitiko su Ouvenu - žmogum su skrybėle,
jie atėjo iki eilėraščio pabaigos ir grįžo į knygą.
Viskas baigta.
Kaip tai baigta? Mes taip nieko ir nesužinojome.
Visų pirma, kodėl vaiduoklis rašytojas pasirinko šį eilėraštį?
Blaškėmės po miestą ir aplankėm visas eilėraštyje paminėtas vietas.
Tik be reikalo švaistėme laiką.
Minutėlę.
„Vadiname tai centrine aikšte dėl fontano
ir jos viduryje augančio ąžuolo.
Baltų ir mėlynų vėliavėlių.“
Tai tikslus vietos, kurioje dabar stovime, aprašymas.
Ką tu nori tuo pasakyti? Kad Meisonas Brigsas rašė apie šią vietą?
Maniau, jis niekad nebuvo išvykęs iš Arizonos.
Ąžuolas yra, bet mėlynų ir baltų vėliavėlių aš nematau.
Gatvių nuorodos! Jos - mėlynos ir baltos. Pamenate, ką sakė Kvamė?
Kad kartais sijonas gali virsti staltiese. Viskas priklauso nuo interpretacijos.
Jis pavadino gatvių nuorodas vėliavėlėmis, nes jos kabo ant stiebų.
Minutėlę. Paskaityk tą vietą apie tiltą.
„Man reikėjo pasukti link laikrodžio bokšto
ir greitai važiuoti toliau.“
Prisimenu tą laikrodžio bokštą.
Tai gali būti paprasčiausias sutapimas.
Daugelyje miestų yra tiltas su laikrodžio bokštu.
Labai jau didelis sutapimas.
O kaip užkandinė?
„Ją 1946 m. atidarė Harlandas ir Eta Mei Viljamsai.“
Negali būti. Užeiga „Eta Mei“ ir yra ši užkandinė.
Meisonas Brigsas rašė apie mūsų miestą.
Ir ne šiaip apie mūsų miestą.
Meisonas Brigsas rašė apie mūsų rajoną.
Ruošdamasis šiam vaidmeniui, visa galva pasinėriau į Meisono Brigso pasaulį.
PAGAL MEISONO BRIGSO ROMANĄ „ŽMOGUS BE KAULŲ“
Perskaičiau visas jo knygas.
- Tik paklausykit. - Visas iki vienos?
- Labai įspūdinga. - Na, gerai, gal ir ne visas.
Sklinda gandai,
kad kažkur egzistuoja niekur nespausdintas jo rankraštis.
Deja, aš nesu toks sumanus kaip detektyvas Ouvenas Kvinas,
todėl man nepavyko jo rasti.
Jei „Mėlynoji kaukė“ nebuvo išleista,
tai mes jos ir nerandame. Ji taip ir neišvydo dienos šviesos.
Man tai primena nebaigtą darbą.
Vadinasi, jei Meisonas Brigsas gyvena čia ir turi neišleistą rankraštį...
Meisonas Brigsas yra... vaiduoklis rašytojas.
Išvertė Laima Banionienė