BOKHANDEL NYTT OG BRUKT - GAMMELT OG SJELDENT
[knirkende dør]
[bilhorn i bakgrunnen]
[pratende barn]
Ikke kjør rullebrett i korridoren.
Jeg brukte det ikke.
Ikke spis her, men i kantinen.
Det går bra. Jeg liker å spise alene.
Du kan spise alene i kantinen, sammen med de andre.
[puster ut]
[gutt] For en syk kamp i går.
- Ja. Utrolig. - Jøss.
- [gutt 1] Hei. - [gutt 2] Hei.
Så dere hva som skjedde i går? Jeg sentret til ham og blokkerte.
Han kastet tilbake. Jeg snudde meg og skjøt...
- Se opp! - Curtis? Går det bra?
Skuddarmen min.
Ta ispakken.
Jeg heter Ruben.
Jeg er ny.
Jeg liker boka, men hvorfor er Sasuke slik en tosk?
[gutt på datamaskin] Han er siste overlevende fra landsbyen sin.
Det er supervanskelig.
Ja, men det må ikke gå ut over Naruto.
Det er ikke lett å være ny.
Det vet du. Hvordan går det der?
[sukker] Byen er stappfull av mennesker.
Det er ingen plass til å kjøre rullebrett.
Byen er alltid bråkete, så jeg får ikke sove.
Og i dag sølte jeg suppe, og skadet skolens mest populære elev.
Tar du med deg suppe til skolen?
Mamma prøver å gjøre livet mitt så vanskelig som mulig.
Jeg hater dette stedet.
Men du får da være sammen med bestefaren din.
Hvordan går det med ham?
Det har vært vanskelig for ham. For oss alle.
Det har hjulpet å være her.
Flott. Nå har jeg dårlig samvittighet.
Du burde. Vet du hvem du høres ut som?
- Ikke si Naruto. - [humrer]
Vennen, har du sett nøklene mine?
Hei, Kai.
Hei, Miss Reyna.
Ring senere, Ruben. Så ser vi en film.
Kult. Senere.
[datamaskinen ringer]
Jeg vet du er glad i Kai,
men du skulle prøve hardere å få deg venner.
Jeg har prøvd, mamma, men alle her er teite.
Det er ikke min feil.
Du skulle også tømme lunsjbagen når du kom hjem.
Hvor er ispakken?
Jeg lånte den til en gutt som skadet seg. Vi spiste lunsj sammen.
Fint at du ikke spiser alene ved skapet ditt lenger.
- Hva heter den nye vennen? - Curtis, tror jeg.
Siden jeg har en ny venn, kan jeg ringe Kai igjen?
Nei. Gå nedenunder. Hjelp bestefar i butikken.
Mamma? Kanskje ikke mer suppe til lunsj?
[ringende heisklokke]
[ringende bjeller]
[jente] Hei, bestefar.
[bestefar] Chevon.
[heisdøra lukkes]
[bestefar] Hva syntes du om den?
Bra bok. Takk.
Var How the Mind Works bra?
Ja. Nå vet jeg hva jeg bør studere på college.
Jeg tenkte informatikk, men nå kanskje psykologi.
- Hvor gammel er du? - Tolv.
Du har tid.
Hvordan har du det?
Bra. Litt sliten, men kaffe bøter på det.
Er energinivået ditt forandret etter bestemors død? Dårlig tegn.
Ikke flere psykologibøker på deg.
Kun strandlektyre fra nå av.
Jeg mener det.
Det går bra. Tess er hos meg selv om hun er borte.
Særlig her. Hun elsket denne butikken.
Så overraskende. Chevon er her.
Bestefar lånte meg ei bok.
- Det er en bokhandel, ikke noe bibliotek. - [ringende bjeller]
Unnskyld. Dere skal få snakke om
det unger snakker om for tida.
Si ifra om du ennå er sliten etter kaffen, bestefar.
Han er ikke bestefaren din, men min.
Synd. Jeg har ikke besteforeldre, så jeg har adoptert ham.
Det funker ikke slik.
Jeg hørte om suppen.
Hvordan? Det skjedde nettopp.
To lærere snakket om det på lærerværelset.
- Lærerværelset? - Jeg fikk bruke mikroen.
Flott.
Du trenger ikke spise alene ved skapet ditt.
Jeg sa til bestefar...
...din bestefar...
...at du kan sitte sammen med meg og vennene mine.
Men dere driver bare med geometri.
Hva vil du fram til?
Jeg skal stable disse.
De begynte å skrike.
Det var så gøy. Mia grep Chloe...
- Donna, det var vondt. - Da må du løfte vekter.
Jeg må bare legge på is.
Jøss. Rart.
- Kom. Jeg trenger ei bok. - Jeg har ikke tid til...
Det tar et øyeblikk. Vi elsket jo dette stedet.
Husker du hvor mye vi så på bøker her da vi var små?
Ja, men jeg er ikke liten lenger.
Jeg blir stadig eldre. La oss gå.
Få se på fantasy-avdelingen.
Greit. To minutter.
Hva gjør du?
[hvisker] Ingenting. Jobber.
Du trenger ikke hviske. Dette er ikke noe bibliotek.
- Hva? - Hm.
Det er deg.
Hvordan går det? Hvordan er armen?
Denne er ganske bra.
Nettopp. Jeg får gå.
Jøss!
Juicen min.
[vindkast]
Jøss.
HALLO
[Donna] "Hallo".
- Vi stikker, Donna. - Ja. Jeg har nok bøker hjemme.
[instrumental-jazz]
[Ms. Reyna] Pappa, jeg har tenkt på hvordan vi kan forbedre butikken.
Må den forbedres?
Jeg kan rydde, som i leiligheten.
Syns du den må forbedres? Ruben?
Hva?
Den er støvete og kald,
og noen av gulvplankene er skjeve.
Den har særpreg.
[Ms. Reyna] Salget går ned.
Du må modernisere den. Den er som da jeg var barn.
- Er den i orden, ikke reparer den. - Den er ikke i orden.
Hvem vil ha dessert?
- Hei, Chevon. - [bestefar] Perfekt timing.
Hallo.
Hva mente du med "hallo".
Bare et vanlig "hallo".
Hallo, Chevon. [Humrer] Hva har du?
Bestemors eplekake. Jeg fikk den hemmelige oppskriften.
Vent litt. Har du ikke familie?
Jo, Ruben. Men de liker ikke hjemmelaget dessert.
Hjemmelaget? Men bestemor laget ikke bunnen.
Vet det. Det er hemmeligheten. Kjøpt i butikk.
[ler]
Jeg savner henne.
Jeg savner henne også.
Det er greit å gråte. Eller la være.
Det som funker. Sorg har ingen fasit.
Vi prøver å ha en familiemiddag her.
Kake funker.
Jeg henter fat.
Hvordan var dagen din? Skjedde det noe interessant?
Nei. Ingenting.
Hvem vil ha kake?
- Jeg. - Jeg.
[ringende klokke]
SJOKOLADEKJEKS
SITRONPAI
Hvordan går det?
Hvordan er skulderen? Fulgte du rådet mitt?
Ja, jeg hvilte i går kveld.
Hevet du den? Is og varme? Omslag?
Jeg leste ikke SMS-en din, men det går bra.
Prøv å ta ballen.
- Én til. Kom igjen. - Curtis.
Hva slags finte er det? Og du er basketspiller. Lurte deg.
BAKERIUTSALG
SITRONMARENGSPAI MUFFINS
TERTER FORMKAKER
SAMLE DERE
"Samle dere." Ser du det?
- Hva mener du? - "Samle dere." Ser du det?
Jeg ser bare muffins. Helt knall.
Jeg vet jeg ikke skal snakke med deg på skolen,
men noe skummelt foregår.
- Det står "Samle"... - "Samle dere."
Jeg ser det også.
Det er din feil.
Hvordan da?
Vi har sett bisarre beskjeder siden du kom hit.
Jeg så dem ikke før, så kanskje det er din feil.
Hold opp. Tror dere andre ser det?
Ja. Chevon.
Hva tror du det betyr?
- Skjønner ikke hva du mener. - Gi deg.
"Samle dere." Vi ser det.
Vi er nok de eneste, for ingen andre reagerer.
Kanskje jeg ser det. Men det fins en logisk forklaring.
Det er et spøkelse.
Hva? Spøkelse?
Kanskje vi ser syner.
Stress kan forårsake det.
Jeg er stresset. Det har ikke vært lett å flytte hit.
Jeg har en viktig basketballkamp snart.
Jeg er ikke stresset.
Kanskje opprømt og litt sulten, men ikke stresset.
Det er du. Du vet det bare ikke.
La oss si det er stress og glemme det.
Greit.
Ok.
Ørene og værhårene mine! Lommeuret mitt har stoppet!
Hvordan vet jeg om jeg er sen?
Unnskyld.
Vet du klokka? Jeg er sent ute. Dronningen venter.
Sir, vet du klokka? Ingen tikker? Ingen takker?
Si at det er kaninen din.
Herr W. Kanin for deg, ma'am.
Vennligst si meg klokken.
Vi ser iallfall ikke meldinger lenger.
Den er nesten åtte.
Mine kjære poter! Jeg er sent ute! Dronningen venter.
- Ha det. - [Chevon] Eh-eh.
Du blir her.
Det er en snakkende kanin bare vi ser.
Nettopp. Hvordan er det mulig?
Spøkelset som sendte oss meldinger,
sendte vel oss kaninen også.
Eller kanskje kaninen er et spøkelse.
En spøkelseskanin. Skummel, men søt.
Det er ikke noe spøkelse.
Hvordan vet du det? Hvor mange spøkelseshistorier har du lest?
Dette er klassisk spøkelsesoppførsel.
Bortsett fra det med kaninen.
[ringende klokke]
Vi er sent ute.
Sent ute? Da er vi fem.
Og dronningen blir rasende. Jeg må finne henne nå!
Vi møtes her etter skoletid, greit?
Å, så sent ute.
Vær så snill. Dronningen tillater ikke slik sendrektighet.
Skynd deg. Vi har ikke tid.
Ikke et minutt. Ikke et millisekund!
Hjelp meg?
Gi deg. Vi er midt i en prøve.
Men vi har ikke tid. Før meg til dronningen straks.
Jeg er fryktelig sent ute.
- La meg være. - Jeg...
Beklager. Jeg ba Chevon om en blyant, min er ødelagt.
[grøsser] Skremmende.
Å.
Vær så snill. Ikke du. Pent gjort, men jeg ser...
Du må føre meg til dronningens bolig.
Hva? Nei.
Akkurat det tenkte jeg. Jeg forventet bedre, Curtis.
- Hva er dette? - Hva gjør du? Stopp.
- Er dette et kart? - Få det tilbake.
Dette er ikke et kart. Hvordan skal jeg finne dronningen?
Du er misfornøyd med karakteren,
men det hjelper ikke å krølle den sammen.
[leende barn]
Å!
Unnskyld. Vennligst før meg til dronningen.
Ellers får jeg gjennomgå, det er sikkert og visst.
[hvisker] Jeg aner ikke hva du snakker om, men du er så søt.
Ikke snakk til meg som om jeg... Det er godt.
Det føles... Ja, der. Riktig sted.
[Donna ler]
[ringende klokke]
Unnskyld, Chevon. Noe skjer. Ikke si at det er stress.
Vet det, og nå er jeg virkelig stresset.
- Kaninen distraherte meg. - Det gir ikke mening.
Dette skjedde aldri på skolen min.
Dette har nok aldri skjedd på noen skole.
BEGYNN PÅ BEGYNNELSEN
Jeg skrev ikke dette.
[Donna] "Begynn på begynnelsen." Begynnelsen av hva?
Begynnelsen av dagen. Tidas begynnelse.
Vi fikk første melding i bokhandelen. Kanskje vi burde gå dit.
La oss dra.
Stopp.
Curtis? Kan vi snakke litt?
Vi ses senere.
Mr. Saunders sa at du fikk D på forrige prøve.
Ja. Jeg kan forklare.
Alle idrettsutøvere må få gode karakterer. Ingen unntak.
Ja, jeg har tenkt på sluttspillet. Det går bedre neste gang.
Sikkert, men inntil da er du ute av basketballaget.
Det kan du ikke. Det er urettferdig.
Krangler du mer, er du ute for godt.
Gå og studer.
[Ruben] Spurte rektoren om skulderen din?
Sa du at jeg gjorde det? Hvordan visste hun det?
Treneren sa jeg ikke fikk spille neste kamp.
Ikke for å skryte, men jeg er lagets beste spiller.
Du skrøt da nå.
Jeg trodde skulderen din var i orden.
Den ble verre, og han vil jeg skal hvile den.
Hei, Ruben. Er de venner eller kunder?
Ingen av delene, men de er sammen med meg.
Hei! Du må være Curtis.
Ja.
Hyggelig. Ruben har fortalt alt om deg.
- Har han det? - Ja.
Kom opp når dere er ferdige.
Jeg har nettopp kokt suppe.
Hva er det med moren din og suppe?
Vet ikke. Det er sunt og lettvint.
Hva nå?
Vi skulle tilbake der vi begynte.
"Begynne på begynnelsen."
Se etter en annen melding.
Kanskje vi må gjenskape det som skjedde i går.
Så jeg må skade Curtis igjen?
La oss kalle det plan B.
Hva overser vi?
Vi begynte å få rare meldinger,
så dukker det opp en kanin som går til skolen.
Han er redd for ikke å få møte dronningen. Stemmer det?
Ja, bortsett fra "Begynn på begynnelsen."
"Gå til du kommer til slutten, så stopp."
- Hva var det? - Favorittlinjen min
fra Alice i Eventyrland.
Er det en søt kanin med et lommeur i boka?
Ja, han var alltid redd for å være sent ute.
Det er ham.
Det var en av bestemors favorittbøker.
Vi skal ha et eksemplar i klassiker-avdelingen,
ved reisebøkene.
KLASSIKERE
- Hva for noe? - Hva står det?
Ingenting. Sidene er tomme.
Jeg skjønner ikke.
Kaninen må ha rømt fra boka.
- Hvordan? Hvem slapp ham ut? - Spøkelset som har sendt meldinger.
Donna, hold opp med spøkelset.
Utrolig at jeg sier dette, men...
...et spøkelse forklarer ting.
Hvorfor kommuniserer han alltid skriftlig?
Kanskje han bare får det til slik.
Så det er en ghost writer?
- Ghost writer, forkortet "G.W." - Ja.
Apropos det.
SKOLEN
- [Ruben] "Skolen"? - La oss dra.
Vi kom nettopp derfra.
Kunne ikke G.W. ha sagt det før vi gikk 15 kvartaler?
Slapp av. Vi kan ta bussen tilbake.
Flott. Betaler G.W. billetten?
[Curtis] Vi har lett her i en halvtime. Det passer nå, G.W.
[Chevon] Jeg må på sangtime snart.
- Visste ikke at du kunne synge. - Jeg kan ikke... ennå.
[Curtis] Jøss.
Ok. Rart.
- [Chevon] Hva skal vi gjøre? - [Donna] Følge det.
G.W. ruller ut den hvite løperen.
[mannsstemme] Hvor er lyset?
Ja. Slik.
Det er sent. Tetida er forsinket.
Tetid?
Så!
Dette er en... overraskelse!
Helt enig.