Ar žmonės tikrai keičiasi? Tikrai, iš tiesų, į gera.
Labai tikiuosi, nes mes užsiimame pokyčiais.
Prašau.
Atsiprašau.
Labai atsiprašau.
KARENA BLANSKI
Atsiprašau. Aš neberėksiu ant kaimynės vaikų.
Aš atsiimsiu ieškinį prieš Džonsonus,
nors jų namelis medyje siaubingai pažeidžia…
Atsiprašau! Ne! Prašau! Aš galiu pasikeisti.
Aš pažadu! Prašau, aš…
Prašau, suteikit man dar vieną progą. Galiu pasikeisti!
Dėl jos nesijaudinkit. Po kelių minučių ji pabus savo lovoje.
Sausa, pailsėjusi ir, tikėkimės, visiškai naujas žmogus.
Gerai! Ji lovoje. Galėčiau gauti kavos?
Kava atkeliauja.
Matot, tai tik antgamtinė simuliacija.
O čia mano kolegos.
Praeities Kalėdų dvasia,
- Ateities Kalėdų dvasia… - Neabejotinai.
Nieko sau. Gerai atrodo. Ačiū.
O čia aš, ponas Bredas Pitas. Ne, juokauju.
Aš - Dabarties Kalėdų dvasia. Ne Bredas Pitas.
Manot, ji pasikeitė?
Nežinau. Šita buvo kietas riešutėlis.
Aišku, kad pasikeitė.
Priverčiau ją susidurti su savo mirtingumu,
tai kaskart suveikia.
Bet kas gali parodyti antkapį. Visi man pritaria.
- Bičiuliai, prašyčiau. - Žinai, ką?
Aš ne tik į jį parodau.
Mane tai skaudina.
Ateities dvasia darbą baigė.
Praneškit ponui Marliui, kad mūsų nedorėlė pabus po dviejų minučių.
Supratau.
Marli-san!
- Jau? - Taip.
Puiku. Ačiū, Kazuko. Labai džiugu.
Dvasios, susirinkit visos iki vienos!
Tyrimų, Vietovių,
Kostiumų skyrius!
Čia mūsų atsidavusios dvasios - padėjėjai.
Jos labai sunkiai dirba, kad gerai atrodytume.
Gerai. Einame.
Naujokai, žinau, kad ką tik mirėte, bet pasistenkim gyviau.
Prisijungėte pačiu laiku.
Jie keliauja tikrinti, ar žmogus, kuriam vaidenomės,
išties pasikeis.
Galim eiti pažiūrėti?
Ne. Eime.
Dėl šios akimirkos dirbome ištisus metus.
- Ne, mieloji, neik į jos kiemą! - Nenorim, kad ji iškviestų policiją.
Viskas gerai. Galiu paimti.
Atleiskit, panele Blanski. Žaisim toliau nuo jūsų.
Šiandien nenorim pyktis.
Kokia šiandien diena?
Kalėdos.
- Dvasios viską padarė per vieną naktį. - Gerai jaučiatės?
Gal kam nors paskambinti?
O gal norit pažaisti?
Aš?
Žinoma. Jei norit.
Po visų tų kartų, kai apskundžiau jus Namų savininkų bendrijai, policijai
ar pavogiau jūsų siuntinius?
Ką padarėt?
Nagi. Pamėginkit. Smagu.
Taip!
Sveikinu, panele Blanski.
Man pavyko? Turit galvoje, išties…
Dabar tu - kitas žmogus, Karena.
Eik, atsilygink jiems, kad galėtume tavimi didžiuotis.
Atsilyginsiu. Pažadu, atsilyginsiu!
Šaunuolė, Karena!
Labai jums ačiū. Iki pat…
Priimsit ir mane?
Taigi, toks mūsų darbas.
Mes kam nors vaidenamės, paverčiame jį geresniu žmogumi,
o po to apie tai dainuojame.
Lauk dienos Ruoškis metams
O kai didžioji diena ateis pagaliau
Pasistenk paplušėti Ir juos pakeisti
Kodėl jie dainuoja?
Nes tai - miuziklas.
Kas?
Visa tai. Pomirtinis gyvenimas.
Valio! Nujaučiau.
Liaukitės. Rimtai?
Parodai jiems gyvenimą jų Ir tikiesi, kad susipras
Jei viskas klostosi be kliūčių Galėsim švęsti Kalėdas
Atneškite Geros baigties aštrųjį troškinį!
Džiaugiamės iš širdies Artėjančiomis šventėmis
Nes padėti kitam smagiau yra nei skanauti kiaušininį kremą
Gal mes ir mirę Bet įgyvendinam kalėdinę svajonę
Spinduliuojame Kalėdų ryto nuotaiką
Ar būna rytų žavesnių?
Kai džiaugiesi, magiška nuotaika Yra būtina
Keičiame visą žmoniją
Pasėjome sėklas Sužydo džiaugsmas
Dabar vienu piktu žmogumi mažiau
Darome pasauliui gera
Sėjame gėrį Kaimynystėje
Vaidinam savo vaidmenis, keičiam žmones Po vieną iš eilės
Spinduliuojame Kalėdų ryto nuotaiką Po šimts, kaip smagu
Biče, nemoku taip šokti. Jūs šitaip sugebėsit?
Jei pradėsiu šokti, visi kiti nustos. Man niekas neprilygs.
Skleidžiame Kalėdų ryto nuotaiką
Skambesį Žvangančių varpelių
Viskas be galo džiugu
Lyg būtume užsimetę ratukų
Bet jaučiamės pakylėti širdyje
Viskas šviečia ryškiau
Lyg po sidro taurės šilčiau
Darome pasauliui gera
Kaip šauniosioms Kalėdoms dera
Vaidinam savo vaidmenis, keičiam žmones Po vieną iš eilės
Ar kas nors išvalo paieškos istoriją po mūsų mirties?
PATAISYTŲJŲ SALĖ
EMILĖ SMIT
KARENA BLANSKI
Atsiprašau, pone.
Sveika, Margo. Kaip tik tavęs vengiau.
Taip, pone. Suprantu.
Bet, žinote, mano darbas - peržiūrėti jūsų bylą po kiekvieno vaidenimosi.
Taigi, jūs jau prieš 46 sezonus galėjote išeiti į pensiją.
- Taip. - Bet vis dar dirbate.
Visą laiką.
Tikiu, kad mes čia dirbam labai svarbų darbą.
Taip. Bet ar nenorit dar kartą pamėginti gyventi?
Dieve, pasiilgau išgerti.
Aš taip šėldavau su savo merginomis Tampoje.
Pala, tu ne iš Personalo skyriaus?
Turiu tatuiruotes ant subinės ir ant pilvo.
Buvome pasiutusios. Kartą pavogėme kruizinį laivą.
Klausyk, nežinau, ar Personalo skyrius - tau tinkama vieta…
Šventinis pudingas.
Atsiprašau, ką?
Jūsų byloje rašoma, kad mėgote šventinį pudingą.
Nenorit vėl jo paragauti?
Nenorit grįžti į Žemę ir vėl daryt tą, ką daro žmonės?
Taip, tikriausiai.
Aš miriau prieš atsirandant vandentiekiui, todėl aš…
Buvo smagu paplepėti ir taip toliau,
bet vyksta vakarėlis, taigi…
Gerai, bet pokalbį, regis, pradėjai tu.
Žodžiu, 46 sezonai. Beprotybė.
Tik sakau. Gal jau laikas.
Gal ji tiesą sako.
Ar metas sužinoti, ar man
Lemta šis tas daugiau nei skleisti Kalėdų ryto nuotaiką?
Galėčiau į Žemę sugrįžti Išeiti į pensiją, pailsėti
Dar viena proga gyventi Apie kurią svajojau
Gal nusipirksiu dailų namelį ramioje gatvėje.
Susipažinsiu su miela mergina, susituoksime ir sukursime šeimą.
O tada, kasdien po darbų,
meiliai apsikabinsim ir pasibučiuosim į lūpas, kaip daro šiais laikais.
Būtų miela.
Ar metas išsiaiškinti, ar aš
Pasirengęs būti daugiau Nei Kalėdų ryto nuotaika?
Vėl tapti žmogumi, vėl būti gyvu
Išmėginti tai Ko anksčiau nemėginau
O čia aš kieme už namo,
kvailioju su savo dviem vaikais, kurių vardai prasideda ta pačia raide.
Mažoji Rebeka ir jos brolis Redžis arba Robertas, arba…
Rar… Nežinau. Sugalvosiu gerą vardą iš „R“ raidės.
O jei vėl sumausiu gyvenimą Kaip pirmąjį kartą
Ar tikrai galėčiau būti geresnis
Malonesnis, naujas žmogus?
Bet ne, ne, ne
Turiu labiau Pasistengti čia
Čia liko tiek daug darbų
Tiek trolių Ir mulkių piktų
Ar darau pasauliui Gera?
Ar atidaviau visas jėgas?
Ar aš tik nosį riečiu?
Ar tik malu šū…
Liaukis, nepraustaburni.
Šiandien taip kalbėt nedera.
Žinau, senas drauge.
Čia tavo įprastinė depresija po vaidenimosi, ar ne?
Šis tas rimčiau, Džeikobai.
Pažvelk į šią vietą, bičiuli.
Visos iki vienos - mūsų išgelbėtos sielos. Išgelbėtos mūsų kartu.
Todėl nesibaimink, spindulėli.
Nes po dviejų savaičių surasime kito sezono nedorėlį,
aš jau mačiau jo bylą.
Prabangaus Vankuverio viešbučio vadas.
Bjaurus niekšelis. Tau jis patiks.
Kaip tik tai, ko reikia, kad grįžtum į vėžes.
Nagi. Nosį aukštyn. Susiimk.
„KOPERFILDAS“
SVEIKI ATVYKĘ Į VANKUVERĮ
NACIONALINĖ KALĖDINIŲ EGLUČIŲ AUGINTOJŲ ASOCIACIJA
Ei. Tu.
- Volteris. - Niekam nerūpi tavo vardas
ir niekas neturėtų auginti ūsų ant lūpų ir kaktos.
Kodėl eini per mano pagrindinį vestibiulį?
Šie kalėdinių eglučių konvencijos nariai suplojo gražų pinigą už šią vietą,
kad jiems nereikėtų žiūrėti į tokius kaip tu, ar apie juos galvoti,
vaikščiojanti tualeto pompa.
Ar nesakiau?
Įžeidinėjantis, šykštus, įsimylėjęs save.
Man patinka, kad jis neatitinka kanadiečių stereotipo.
Taip. Keista matyti kanadietį be pirštinių.
Taip. Jis tikras mėšlo gabalas su kostiumu. Ar ne?
Bet man tik smalsu… Išklausyk mane.
Šitas tipas… O jis siaubingas…
Bet jei jį pakeisime, ar to užteks, kad įvyktų juntami pokyčiai?
- Štai ką noriu pasakyti. - Juntami pokyčiai?
Jam dirba keturi šimtai žmonių.
Liūdnoka, tiesa?
Jie suirzę, ar ne? Išsilieja ant savo vaikų.
Taip, Senatoriau. Tai turi būti įžeidu.
Pasipiktinimas yra narkotikas.
Paklausyk manęs, vos tik patvitinsi tą žodį,
CNN nebekalbės apie tai, kaip suvarei mokytojų profsąjungą.
Patikėk manim, senatoriau. Paskelbk.
Nežinau.
Mūsų šios dienos svečias yra AT&T ir NFL viešųjų ryšių atstovas.
Jis padėjo senatoriams, gubernatoriams, net prezidentams laimėti rinkimus.
Su visa pagarba, Marti, mes aklavietėj.
Ši prekybos grupė neišgali nusamdyti prabangaus konsultanto iš Niujorko.
Tikra tiesa.
Štai ir jis. Šiltai jį pasitikime.
Čia Klintas Brigsas iš „Brigso žiniasklaidos grupės“.
Ačiū, Marti. Kaip visada, malonu.
Ir tai tiesa,
prašau absurdiškai didelių komisinių,
dėl kurių greičiausiai jūsų organizacija bankrutuos,
bet, žinot, praėjusią savaitę
daugiau nei 300 milijonų šeimų išsitraukė kalėdines eglutes.
81 % tų eglučių buvo dirbtinės, plastikinės.
Taip.
Nežinau, kodėl apsimetat nustebę. Spustelėjau vieną mygtuką „Amazon“,
ir dar šią popietę ant mano slenksčio atsiras nauja, žibanti eglutė.
Vienas juokas.
Taip. Žmonės norėdavo autentiškumo.
Ar jie pasikeitė? Čia gera žinia.
Žmonės nesikeičia. Bet žinot ką?
Tikros eglutės nebemadingos. Jūsų pardavimai mažėja.
Jie sunaikino jūsų pelną Plastiko pušimis ir greitu pristatymu
Jūsų gaminys geresnis.
Bet jei norite laimėti Žmogaus prigimtį turit ištyrinėti
Visi, kuriems įdomu, palinkit į priekį
Žmonės yra, pirma, tingūs
Rūpinamės tik savimi
Jūsų varžovai tą žino Todėl jų šlamštas nedulka lentynose
Bet mes, antra, beviltiškai trokštam Jaustis gerai, būti protingi ir teisūs
Tą turite suprasti Jei kovą šią norit laimėti
Mat jūs parduodate Tai, kaip turėtų būti
Todėl jūsų pasiūlymas patraukia Parduodat ne vien eglutę
Tai simbolis jūsų vertybių Etikos ir tikslų
Galit būti netikri Kaip eglutės, kurias jie gamina
Arba užsistoti Kalėdų Senelį
Mes sugrąžinsime Kalėdas Sugrąžinsime džiaugsmą
Sugrąžinsime jaukius vakarus Žibančias šviesas
Praėjusių dienų spindesį
Tai manipuliacija šiokia tokia Bet turim tą padaryti
Matot, reikia priešpriešos Arba jūsų žinutė tikslo nepasieks
Sugrąžiname padorumą Sugrąžiname Kalėdas
O tai reiškia miško kvapą Sklindantį nuo tikros eglutės
Jis apvyniojo juos aplink pirštą.
Žinoma, būtų paprasta Padidinti jūsų rinkos dalį
Pristatytume jus kaip nostalgiškus Pasakytume klientams, kad jums rūpi
Bet koks yra pasaulis? Gentinis Todėl jei norit pardavimų aukštų
Negana pelnyt meilę žmonių Jie turi labiau nekęst konkurentų
Kaip ekspertas patarti galiu Kurstykit neapykantą, ji - stipri jėga
Žmonės mielai mokės kainą užprašytą Kad įrodytų, kad Kalėdų žudikai klysta
Sugrąžinsime Kalėdas
- Ir visą prarastą džiaugsmą - Sugrąžinsime viską
Atneškit žemei taiką Nekaltoji mergele
Ir nusilakęs senelis
Visi feisbuką mylintys seniokai Nori kautis kultūriniame kare
Tad pasakykit savo klientui Už kokį velnią jis kovoja
Kova už moralę Kova už moralę
Grąžiname Kalėdas
Jos negrįš Su dirbtine eglute
Noriu apie jį žinoti viską.
Kalbu apie tikrą eglutę jūsų svetainėje.
Kai pasistiebiu uždėti angelą ant viršūnės,
pažvelgiu pro langą ir matau kaimyną Dagą kitapus gatvės,
renkantį savo dirbtinę eglutę.
Jis - tobulas Musolinio ir Sikresto derinys.
Juokų darbas, vargšas, tinginys, apgailėtinas Dagas,
kuriam patogumas svarbiau už laimę ir pagarbą savo miesteliui,
savo šaliai, mūsų šventajai šventei!
Klintas Brigsas. Užaugo Sent Pole, Minesotoje.
Vidurinis vaikas iš trijų, augo be tėvo.
Vyresnioji sesuo Kerė mirė prieš penkerius metus.
Jos dukrą Renę augina jaunesnysis Klinto brolis Ovenas.
Klinto kompanija specializuojasi įžiebdama ginčus, konfliktus
ir skleisdama dezinformaciją savo klientų labui visame pasaulyje.
O Dieve. Jis tobulas.
Negana to norėti. Turit supykti. Turit kovoti.
Turite kovoti už mums brangias tradicijas.
Labai įtaigus.
Priverčia užsimanyti nustumti senutę nuo laiptų.
Kalbu apie Kristaus gimimą Apie mielą kūdikėlį Jėzų
Meduj keptą kumpį, Marajos Keri dainas
Dievo gimimą ir linksmas Kalėdas
Susibūrę su savo šeimomis
Grąžiname Kalėdas Grąžiname Kalėdas
Ir susižeriam kalnus grynųjų
Iš gerų senamadiškų eglučių
Jaukus prabėgusių dienų švytėjimas
Tos žibančios lemputės Ir džiugesys
Grąžiname Kalėdas Grąžiname Kalėdas
Ačiū.
Taip!
Štai mūsiškis.
Atleisk, jis - ne mūsiškis.
Pala. Ką? Palauk. Kodėl ne?
Džeikobai, to vyruko darbas - skaldymas.
- Ir jis… - Neįtikėtinai seksualus.
Ar ne tą norėjai pasakyti?
Ką? Aš miriau prieš 40 metų
ir nesu medinė. Tas vyras patrauklus.
- Ne, jis velniškai seksualus. - Velniškai seksualus.
O svarbiausia, jis visur įmerkęs pirštus.
Taip. Gerai būtų.
- Mode, rašai Personalui? - Ne.
Džeikobai, patikėk. Jis galėtų būti mūsų geriausias laimikis. Banginis.
Jei jį pakeisime, įsivaizduok, kaip viskas pasikeis.
KLINTAS BRIGSAS NEPATAISOMAS
Puiku.
Rimtas taisyklių pažeidimas.
Taigi, liekam prie šlykštaus susirinkimų vadovo?
Taip. Nesvajok apie karštas Kalėdas.
Gerai. Palaukit.
Jis nėra nepataisomas, nes skandina šuniukus.
Jis taip pažymėtas tik todėl, kad „kategoriškai tiki,
jog žmonės niekad nesikeičia.“
„Niekad nesikeičia“? Dabar tikrai panorau šito vaikino.
Džeikobai, patikėk, žinau, kaip veikia jo smegeninė.
Mums pavyks. Nagi. Galiu užsiimti tuo vyruku.
Be to, žinai, kad tai ne pirmas kartas.
Taip nutiko tik kartą. Per plauką. Žinai, kad viskas buvo kitaip.
- Ką jis pasakė? - Žinant, kokioje padėtyje pasaulis dabar,
nerizikuosiu visais pasekmių metais dėl beviltiško atvejo. Atleisk.
Imsimės to žiurkės viešbučio valdytojo.
Tokiu atveju norėčiau atsiimti pensijos paketą.
Jis pasakė „pensija“.
- Pala, negali išeit į pensiją. - Nurimkite, dvasios.
- Jis blefuoja. - Atleiskit, pensija?
Ar panašu, kad blefuočiau?
Šiaip jau, taip. Panašu.
Ką gi, gerai.
Tau tereikia jį paimti ir išeisi į pensiją.
Grįši į Žemę.
Gyvensi, kvėpuosi ir reikši nuomonę apie tai, ko neišmanai.
Gerai. Žemė.
Žinai, ką? Nebūtina to daryti dabar.
Nereikia gėdytis, kad esi atsidavęs žmonijos tobulinimui.
- O dabar atsiprašysiu. - Džeikobai, prašau.
Negaliu to paaiškinti, bet jei tik galėčiau pakeist tą vyruką,
- gal aš… - Ką? Tu gal - ką?
Ne. Nereikia įspūdingo pasirodymo. Ne.
Jokių rampų šviesų. Gari, išjunk…
Kasdien pabundu
Su svajone viena Besisukančia mano galvoje
Klausyk, vėluoju į kitą susitikimą.
Noriu įmest akmenuką Į sraunią upę
Ir žiūrėti į nuvilnijančius raibulius
Pataisyti nepataisomą yra bemaž neįmanoma.
Bet jei pažadėsi nustoti dainuoti, gali imtis savo nedorėlio.
Tikrai? Puiku. Ačiū. Gan pagrįstas sprendimas.
Ačiū, Gari. Viskas gerai. Viską padarei pačiu laiku.
Bičiuliai, jis sutiko. Imkimės darbo.
Taip!
Norit išgirsti dainos pabaigą?
KLINTAS BRIGSAS - SAUSIS
Taip ir prasidėjo. Tyrimo ir pasiruošimo metai.
KOVAS
Kruopščiai atkūrėme žmogaus praeitį, dabartį ir ateitį.
GEGUŽĖ
Kodėl taip sunkiai dirbam? Dėl pasekmių - raibulių.
Po perkūnais!
Matot, žinomas faktas,
kad žmogaus geraširdiškumas gali paveikti aplinkinius.
LIEPA
Gera valia it pandemija…
Ne. Ištrinkit. Atsiprašau.
Žinot, tarsi…
RUGPJŪTIS
Žinot, kai žmonės futbolo stadione daro bangą? Šitaip. Labiau taip.
Galiausiai turiu nedorėlį, galintį paveikti visą pasaulį.
RUGSĖJIS
Jei permainysime šį nepataisomą tipą…
LAPKRITIS
…įsivaizduokit, kaip toli pasklis raibuliai.
BRIGSAS
„Brigso žiniasklaidos grupė“. Minutėlę.
Žiūrėkit, kaip sklinda raibuliai
Sklinda
Raibuliai Žiūrėkit, kaip sklinda raibuliai
GRUODIS
Gerai. Bili Ailiš ir Edo Širano kivirčą
patvirtino abiejų pusių vadybininkai.
Edas įkels nejautrų komentarą antradienį, atsiprašys sekmadienį.
Gerai, keliam atsiprašymą į apdovanojimų dieną, kad būtų daugiau dėmesio.
Jūsų dukterėčia atėjo.
Regis, jai reikia jūsų pagalbos, bet Ovenas nepasakė, dėl ko.
Ji gavo telefoną, kurį siunčiau?
Riedį?
Tiesiog… Šiandien aš labai užimtas.
Nieko tokio.
Pasakysiu jūsų velionės sesers dukrai, kad jūs per daug užsiėmęs.
Puikiai užmynei ant sąžinės, Kimberli.
Taip pabrėžei „velionės“. Didžiuojuosi tavimi.
Taigi, dėde Klintai.
Norėčiau dalyvauti rinkimuose į Mokinių tarybos prezidentus.
Gal galėtum man padėti. Kažkaip.
Žinai, tam reikia žmogaus, kuris labai…
Tu man visada atrodei labiau užsidariusi.
Kodėl panorai kandidatuoti į Mokinių tarybos prezidentus?
- Pasakyk. - Manau, kad galiu paversti mokyklą
- daug geresne… - 100 %.
…jei išrinks mane.
- Bet tikriausiai neišrinks. - Tikriausiai.
- Nes kandidatuoja Džošas Habinsas, taigi… - Džošas Habinsas?
Džo… Panašu, kad jis
- legenda toje… - Taip.
…mokykloje, kurią lankai.
Tiek to. Kvaila mintis. Atsiprašau.
Nereikėjo tavęs trukdyti.
Viskas gerai. Kartais ir man šauna blogų minčių.
Klintai, pažadėjai Kerei, kad jei Renei ko nors prireiks, padėsi.
- Prisimeni? - Taip, prisimenu. Aš…
Tu jau laimėjai.
Ateik. Sėsk, prašau.
Laimėjimas tavo kišenėje, bet teks susitepti rankas.
Sakysi ir darysi tai, kuo nesididžiuosi.
Minutėlę, Klintai…
Prašau, pataupyk pasipiktinimą, nes bus tik blogiau.
Taigi, tas Džošas Habinsas, kaip jis mokosi?
Jis pirmūnas.
- Aš irgi. - Taip. Jis šaunuolis,
- bet tu verčiau mokytumeis prastai. - Ji nėra gavusi mažiau…
Gauk neigiamą įvertinimą, neišlaikyk egzaminų,
keliskart lik po pamokų ir - bum.
Tapsi žmonių atstove. O Džošą pateiksim kaip nosį riečiantį elitą.
Įsikerti?
Nežinau, nes šiaip jis labai mielas.
- Taip, jis puikus vaikis. - Gerai. Tuoj gausi diržo.
O jo tėvai turi pelno nesiekiančią organizaciją.
Patikėk manimi, jis kažką slepia. Visi slepia.
Kimberli pasidomės opozicija. Tai reiškia, iškas apie juos purvo.
Kimberli - pati geriausia. Ji šaltakraujiška žudikė.
Iškapstyti purvo apie aštuntoką?
Žinoma.
- Gerai. - Išalkai? Nori sulčių?
- Ne, ačiū. - Nori „Negroni“?
Žinai, ką? Aš paseksiu ją,
jei kartais tai virstų svarbiu siužeto vingiu, kurį norėtume pasekti.
Gerai.
Taip, aš liksiu pažiūrėti, kaip jis duos diržo vyrukui su kasele.
Labas, mama.
Mūsų darbai tokie panašūs, ar ne? Kapstyti purvą apie žmones.
Ką čia turime?
Kai tėvai tave verčia valgyti kalėdinę vakarienę su benamiais. Šlykštu.
Džošai. Ką tu įkėlei į internetą?
Nugrimsi į dugną, vaikeli. Į patį dugną.
Ieškau kompromato apie vaiką.
Didelis kampinis kabinetas 12-os žmonių komanda
Patogus odinis krėslas Amerikietiška svajonė
Mama valydavo tokius kambarius „Ritz“
Su per brangiais paveikslais Ir diplomais ant sienų
Dabar viskas mano Ant durų kabo mano vardas
Didelis, prabangus stalas 38-am aukšte
Pažvelkit į merginą, kuri sužibėjo Sunkiai užtarnautos karjeros viršūnėje
Kas gali pranokti Milžiniškus langus
Įrėminančius dangaus žydrynę
Štai koks vaizdas atsiveria iš čia
Sako: „Kopk karjeros laiptais Kiek tai bekainuotų“
Bet niekas nepasako Kiek gali prarasti
Ta padori ir vilties kupina kadaise buvus jauna mergina
Vieną dieną pabundi Ir susimąstai
„Kur dingo jinai“?
Ta moteris buvo sukurta Įžvelgti gėrį kiekvieno širdyje
Bet dabar mokama jai Už tai, kad sėtų nesutarimus
Turiu galvoje, ei, pažvelkit į mane Vertingiausia žaidėja, metų darbuotoja
Spėju, galbūt Į sėkmę tai panašu
Bet į tiesą - vargu
Štai koks vaizdas atsiveria iš čia
Galėčiau toliau rinkti kompromatą Kapstyti purvus
Apsimesti, kad man nerūpi Kai nukenčia žmonės geri
Užblokuoti kaltę Nekreipti dėmesio į ją
Dėl paaukštinimo kylant Į 39-ą aukštą
Arba galiu išeiti pro duris Ir mesti darbą pakelta galva
Yra riba, kurios peržengti negali Manau, kad tai ji
Gal dar nepamiršau Kas teisinga
Ne, man visiškai aišku
- Greitai apsisukai. - Nagi. Pasakyk jam, kaip jautiesi.
Radai kažką gero, tiesa?
Matai, visada gali suprasti iš tos savim pasibjaurėjusios išraiškos veide.
- Tiesą sakant… - Taip. Nagi. Tu gali.
…atėjau čia…
Pasakyti, kad išeini iš darbo, bet nori dosnios išeitinės.
- …pasakyti, kad aš… - Taip.
…radau kai ką, kas mums padės.
Taip, radai. Eime, pažiūrėkim. Eime.
Galų gale Žodžius ištarti lengva
Bet panašu, kad išeiti
Yra šiek tiek sunkiau
Štai toks vaizdas
Atsiveria iš čia
KIMBERLI PARKS VYKDOMOJI VICEPREZIDENTĖ
Džošo šeima benamių prieglaudoje organizuoja kalėdines vakarienes.
Jis apie tai girsis iki pažaliavimo.
Bet prieš dvejus metus jis įkėlė ir greit ištrynė iš „TikTok“ šį įrašą.
Kai tėvai
verčia tave valgyti kalėdinę vakarienę su benamiais. Šlykštu.
Аš pasipiktinęs.
Sakiau, kad Kimberli - geriausia.
Kai Džošas baigs trimituoti apie savo žygdarbį, Renyte,
paviešinsi tą įrašą, parašysi kalbą ir darbas bus baigtas.
- Šiaip jau, dėkoti turi man, tad… - Praėjo dveji metai.
- Metas eiti. - Jis vaikas. Šeštokas.
Palauk, Klintai, prašau. Gal galim apie tai trumpai pakalbėti?
Per dieną liftas kelia tik kartą. Todėl lipkim į šitą. Viso, mielieji.
- Tu man patinki. - Dar kartą.
Taip.
Tai oficialu. Aš - siaubingas žmogus.
Ne, tu ne tokia.
Atsiprašau?
Ką? Ji tave dabar mato?
Mes pažįstami?
Ji mane mato?
- Tai beprotybė. - Nemanau.
Ne.
Tai iš kur tada žinote, siaubinga aš ar ne?
Kodėl ji mato tave?
Nežinau.
Aš visada sugebėjau permatyti žmones.
- Tai lyg ir mano darbas. - Dirbate čia?
- Dabar turim ją nužudyti, ar ne? - Ne!
Aš čia dėl vieno projekto.
- Brigsui? - Ką tu darai?
Jis susijęs su ponu Brigsu.
Užbaik. Pridarysi mums bėdos.
Tikrai? Koks tai projektas?
Sugalvok ką nors. Sugalvok ką nors. Baik.
- Aš - Dabarties Kalėdų dvasia. - Ką tu darai?
Taip, mes jam vaidensimės per šias Kalėdas,
- nes norime jį pakeisti… - Turbūt juokauji.
…į pozityvesnę jėgą žmonijos labui.
Klintą?
Klintą. Taip.
Aš - Kimberli.
Robertas. Si Fišmanas. Pratas. Robertas Si Fišmanas Pratas.
Ačiū, kad prajuokinot, Robertai.
Ir už komplimentą. Dabar man reikėjo ir to, ir to.
Man patinka jūsų apranga.
Ačiū.
Manau, giliai širdy norėjai, kad ji tave pamatytų, nes ji tau patinka.
Ji man nepatinka.
Robertas Si Fišmanas Pratas?
- Gerai, vardas blogas! - Per daug vardų.
Tarsi mažai turėjome dingsčių
pasirieti per kalėdinę vakarienę,
dabar socialiniuose tinkluose verda mūšis dėl kalėdinių eglučių.
Tikrai. Daug pykčio iš abiejų pusių.
Pasirodo, jei turi gyvą eglutę, esi linkęs kritikuoti, elito atstovas, hipsteris.
Bet jei turi dirbtinę,
esi Kalėdų Senelio, Jėzaus ir Marajos Keri priešas. O tai…
KIMBERLI MOBILUSIS TELEFONAS
Nenori užsitraukti Marajos pykčio.
Labas. Dabar žiūriu.
Taip. Tegul mūsų nuomonės formuotojai tuo užsiima iš peties.
#KarasDėlKalėdųEglutės. Ir primink Renei…
Rafi, jie nuostabūs.
Primink Renei, kad neviešintų vaikio įrašo,
kol jis neįkels ko nors iš benamių prieglau…
Viešpatie su viešpačiukais.
Kostiumas fantastiškas.
Bete.
Ar jūs…
Bete?
Po perkūnais. Negerai.
Kad ir kas mane filmuojat, aš nustebintas.
Jėzau!
Šia per gyvenimą nukaldinta grandine apsijuosiau laisva valia.
Kaliau grandį po grandies kiekvienai sielai, kurią priverčiau kentėti.
Labai įtaigu. Gerai, kas…
Šū…
Šiąnakt bluosto nesudėsi
Gerai, aš sapnuoju.
Ne, tai ne sapnas
Dieve, koks tu bjaurus.
Turi ištaisyti daug klaidų
Turi išpirkti daug nuodėmių
Jei toliau dainuosi, aš atsistosiu.
Savo praeitį, dabartį Ir ateitį
Netrukus išvysi
Tai labai, labai keista.
Tavo gyvenimo istorija
Dabar
Atsiskleis
Paliesk mano grandinę!
Galiu neliesti?
Tavo gyvenimo istorija Tiesa, kurią bijai išgirsti
Aš…
Tavo gyvenimo istorija Istorija apie atpildą ir baimę
Jūs turit išklausyti vieną dalyką…
Aš labai atsiprašau.
Aš nesupratau… pačio pirmo dalyko.
Pasakėt: „Praeitis, dabartis, ateitis“.
Kaip „Kalėdų giesmėje“? Dikenso istorijoje?
Bilo Murėjaus filme su Bobketu Goldvėjumi?
Taip. Kaip Dikenso knygoje ir Bilo Murėjaus filme,
ir visose kitose adaptacijose, kurių niekas neprašė.
O dabar, prašyčiau, gal leistum užbaigti. Sėsk.
Čia?
Gerai.
Gal perrašysi
Savo gyvenimo istoriją
Kol dar ne vėlu
Kas yra?
Ir vėl atsiprašau.
Taigi, iš visų planetos žmonių…
žudikų, rasistų, tų, kurie rengia lyties atskleidimo vakarėlius…
Vaidensitės man?
Jei užsičiauptum ir leistum pabaigti, gal suprastum…
- Taip, pone. - Žinai, ką?
Tiek to. Neverta vargintis.
Trys dvasios ateis tavęs gelbėti.
Gal būk joms dėmesingesnis nei buvai man, gerai?
- Supratau. - Gerai. Ką gi, puiku. Sėkmės.
Sakiau. Tas vyrukas - 20 lygio rakštis subinėj.
Tau pavyks.
Taip. Ne bėda.
Gerai, komanda, paskutinis pasitikrinimas. Einu.
Parodyk jiems, mergyt. Įkrėsk į kaulus.
Nagi.
Sveiki, pone Brigsai.
Aš - Praeities Kalėdų dvasia. Jūsų praeities.
Labas.
Gerai. Jūs ne tokia, kokios tikėjausi.
Ne? Kodėl?
Turiu galvoje, jūs graži.
Taip, žinau.
- Bet vis tiek malonu girdėti. - O kaipgi.
Ačiū. Bet mes turėtume tiesiog… Mums reikia eiti.
Aš tik… Jei jūs nieko prieš… Gal galėčiau greit nusipraust po dušu?
- Labai norėčiau truputį atsigaivinti… - Po dušu? Dabar?
Ana šmėkla buvo nelabai švari, paliečiau jos grandinę.
Taip. Tada neabejotinai. Nusiprauskit, jei jaučiatės purvinas.
- Ačiū. Gerai. - Ne.
Palaukit. Ne.
Turėtume tiesiog… Mums reikia eiti. Reikia daug pamatyti.
Taip. Žinoma. Taip.
Minkšta. Atneš sėkmę.
Jūs man skolinga alaus.
- Taip. Mums reiktų eiti. - Gerai.
Sveikas, šefe.
- Turi sekundėlę? - Taip. Kas nutiko?
Klausyk, žmogau. Pavargau būti tuo, kuris į viską bado pirštu.
Taip. Žiūrėk, nenuvertinčiau rodymo.
- Taip. - Kai rodai tu,
šiurpas krečia. Parodyk dar kartą.
Gerai. Tau labai gerai sekasi.
Taip, aš dėkingas, bet turiu kelias frazes, kurias noriu išmėginti.
Paklausyk.
„Sveiki atvykę į kaulų zoną“. „Skanių kaulų.“
Arba, mano mėgstamiausia, „Buvai pakalėdinta, kale.“
Nežinau, ką pasakyti.
Kasmet, kai vaidenamės, bandai prabilti, bet nieko nesigirdi.
Taip, ir kodėl? Tai tiesiog ne…
Biče, tai nuo jo nepriklauso. Ne jis kuria taisykles.
Atsiprašau. Kodėl nesivaideni?
Taip. Klausyk.
Taip, laukiu.
Nuskraidinu jį į vaikystę Mineapolyje.
Jis laiko mane už rankos.
Ir nesusilaikęs ima su manim flirtuoti.
Ištarus A, pasakai ir B, ir, supranti.
Būk gera, pasakyk, kad juokauji.
- Aš… - Gerai.
…nejuokauju.
- Ką? - Žinau.
- Na štai. - Tai buvo neprofesionalu, bet, supranti,
prabėgo labai daug laiko nuo tų laikų, kai kas nors bandė patekt į mano kelnaites.
Todėl bent kartą mama pasirūpino savimi.
Gerai. Ar mama pagalvojo, kas pastatyta ant kortos? Jis nepataisomas!
Jis šiek tiek pasitaisė.
- Šaunuolė! - Aš tik sakau.
Gerai. Dabar man atrodo, kad jis mane smerkia.
Ne, aš tavęs nesmerkiu.
Aš net nežinau, ką galvoti. Palauk. Kur jis dabar?
Jam viskas gerai. Jis savo vaikystės kambaryje, 9-ajame dešimtmetyje.
Vėliau apie tai pakalbėsime.
Turi sugrįžti ir pavedžioti jį po praeitį.
Tiesa. Taip, gerai. Bet gal galėtum tu? Perimti mano pamainą?
Aš jaučiu, kad bus nejauku. Jis mane įsižiūrėjo.
Gerai.
Nedrįsk grįžęs pasakoti tą patį, ką ir ji.
Manoji Alekso P. Kytono veiksmo figūrėlė.
Ei, dvasele.
Kai buvau mažas, šis daiktas…
Sveiki, pone Brigsai.
Labas. O kur kita? Ar tu taip pat…
Šitas sapnas žiauriai keistas.
Čia ne sapnas, pone Brigsai.
- Gal gali nustot čiupinėti man veidą? - Žinoma.
Aš - Dabarties Kalėdų dvasia.
Dabarties? Ką veiki mano praeityje?
Matai? Sapnas.
Vaidenimasis tau prasidėjo gan pikantiškai.
Taip, tikra tiesa.
Todėl šį vakarą aš būsiu atsakingas ir už praeitį, ir už dabartį.
- Žinoma. - Paprastai to nedarau,
todėl pirmiausia turiu apsižiūrėti, tu nieko prieš?
Prašom.
Taip. Turėtų tikti. Gerai.
Ei, aš tau vaidenuosi.
Tu negali nuo manęs pabėgti, kai tau vaidenuosi. Alio?
- Ei, pasipūtėli… - Jėzau.
…žinai, visiškai suprantama, jei bijai,
kad negalėsi pateisinti savo sprendimų.
- Žiūrėk, pulkininke Sandersai… - Taip, aš jam vaidenausi.
Norint tai atlikti deramai, reikia…
- Kerė. - Kere!
- Mama leido šiandien išpakuot dovaną. - Jėga.
Pradėkime nuo tos žalios.
SPARKIS
Padovanojai man šuniuką?
Tu prašei manęs šuniuko, tik kiek, tūkstantį metų?
Kur jis?
Miega virtuvėje.
- Sparki? - Sparki?
Klinti, palauk, kol jį pamatysi.
Jis turi žaviausias letenėles ir… O Dieve.
Kiek kartų sakiau uždaryti virtuvės duris, kai sugrįžti?
Jei užsidariusios nespragteli, tada išeina visa šiluma,
ir, pasirodo, mieli šunyčiai taip pat.
Vaje, tai kalėdinė tragedija.
Klintai, ne, ji meluoja.
Nėra jokio šuniuko.
Ji tau nupirko šuns dubenį, kad patikėtum, jog šuniukas yra.
Absurdas.
Tai kodėl tada jo neieškai?
Žinai, jei būtum išleidus jam bent penkis centus, ieškotume visą naktį.
Gana.
Jūs gadinat Kalėdas!
Taip, bėk ir nesustok, panelyte.
Kaip manai, kur susiruošei?
Sparki?
Dabar aišku.
- Sparki? - Suprantu…
Suprantu…
įvykių grandinę, pavertusią mane monstru.
- Atsiprašau. Perspaudžiau. - Apsimetinėji. Labai gražu.
O ko tikiesi, kai šitaip neteisingai supranti padėtį?
Tai buvo geriausia kalėdinė dovana, kurią man padovanojo ji ar kas kitas.
Palauk. Melas apie neegzistuojantį šuniuką?
Ne.
Aukso verta pamoka, kad žmonės patikės viskuo, jei norės tuo tikėti.
Aš taip norėjau šuniuko,
kad patikėti, jog jį pamečiau, buvo geriau nei galvoti, kad jo neturėjau.
Ta pamoka mane taip praturtino, kad galėčiau nusipirkt milijoną šuniukų.
Be to, daugiau niekad nepalikau pravirų durų, taigi, išlošė visi.
Gerai, gudročiau.
- Ačiū. - Ne.
- Gėrimas ne tau. Jai. - Kas ta ji?
Taip, aš apie tai girdėjau. Čia žmonės naudoja tą…
- tą svarą ar groteles, ar ne? - Taip, patikėk,
po metų tai atsiras visų jūsų telefonuose.
Nežinau.
Ar žmonės tikrai nori kalbėtis apie viską, ką yra padarę,
- su kiekvienu sutiktu idiotu? - Taip, nori, naujokėle.
- Tikrai nori. - Tikrai? Aš Nora.
Nora. Taip, apie kiekvieną mintį, kiekvieną patiekalą.
Ta Nora verta grieko.
Įdomu, kaip su ja pasiseks.
Linksmų Kalėdų.
Gerai. Kalėdinis apsipirkimas.
- Ei, ten Klintas. - Labas, Klintai.
- Labas, Nora. - Labas.
O Dieve, kokie gražūs tavo batai.
- Ei. - Labas, Ovenai.
Atsiprašau. Dėmesys detalėms - stulbinamas.
Ar čia „Sephora“?
- Taip. - Jų tada dar nebuvo.
Tu pastabus. Taip, jos čia nebuvo.
Sudarėm su jais sutartį.
Štai mano mažiukas.
Mama pati save pakvietė, taigi…
- Štai mes… - Labas, mielasis.
Gerai, tu girta. Kažkur dabar aštunta ryto.
Dieve, kaip mėgau šitą prekybos centrą.
Matau, vėl atsivedei šitą. Labai miela.
- Malonu jus matyti, Vende. - Aha, kurgi ne.
Jei kas nors ieško dovanos man…
Ką?
- Užsičiaupk. - Ką?
Aš būsiu dėdė? Dėdė Ovenas? Kaip „Žvaigždžių karuose“?
O Dieve. Tai nuostabu.
- Ką? Kaip? Su kuo? - Su manimi.
Man atsibodo laukti gero vyro. Noriu vaiko.
Todėl nuvažiavau į kliniką ir apie tėtį žinau tik tiek,
kad jis studijuoja jūrų biologiją, o aš padėjau sumokėt už studijas.
Dievinu jūrų vėžlius.
- Mane apvaisins ketvirtadienį. - Sveikinu.
Mielasis. Ar nesidžiaugi dėl sesers?
Ne. Ne visai, ne.
Nagi, Klintai.
Liaukis, Kere. Aš tave myliu, bet tu nenumanai, kaip būti mama.
- Liaukis, biče. Negražu, seni. - Ką čia paistai?
Sesuo visada gražiai su tavim elgėsi, ar ne?
Viskas gerai. Aš jį suprantu.
- Tikrai. - Matai?
Gerai, aš nesuprantu. Tu nesugebi galvoti apie nieką, išskyrus save,
ir aš… O Dieve, man jau per akis.
Ne. Nora. Liaukis.
- Nereikia. Ne. Nagi. - Žinai, ką?
Dabar Kalėdos.
Tai aš kalta, gerai?
Aš maniau, kad galiu tave pakeist, bet taip galvotų tik kvailė. Sudie.
Gerai. Viso, mieloji.
- Čiulpk, Vende. - Gerai, tu taip pat.
Buvau šiek tiek kietakaktis. Bet kas, peržengęs dvidešimt, nebuvo?
Kalbame ne apie mane.
Žinai, ką? Kodėl ne? Kodėl ne apie tave?
Nieko nesužinosiu apie savo kaltintojus?
Žiūrite?
Senatore, ar atsistatydinsite?
Klintai, sufabrikavai skandalą.
Nežiūrėsiu tavo dramatiškų iš naujo mėšlinai suvaidintų scenelių,
kol nepapasakosi ko nors apie save.
- Elgiesi kaip vaikas. - Nieko negirdžiu.
Be to, suvaidinta vykusiai.
- Labai tiksliai. Nejunkit KPP-104. - Nieko negirdžiu.
Gerai.
Jėga.
Atsakysiu į vieną klausimą apie save.
Gerai, penkis klausimus.
- Du. - Aštuonis. Paskutinis pasiūlymas.
Bet susitarsim dėl trijų. Gerai. Pirmas klausimas, ar kada nors gyvenai?
- Taip. - Kada?
Miriau prieš beveik du amžius.
Ką? O Dieve.
Ir visą tą laiką dirbi tą patį darbą?
Ne, aš… Pirmuosius dešimt sezonų dirbau tyrimų skyriuje.
- Tada DKD išėjo į pensiją. - DKD?
- DKD… Dabarties Kalėdų dvasia… - Dvasia…
- Taip, žinoma. - …išėjo į pensiją, ir…
- Mane pakvietė prisijungti prie šou. - O Dieve.
Žinai, tas pirmasis išgelbėjimas?
- Neįtikėtinas pakylėjimas. - Nerealu.
Atrodė, mano darbas išties buvo svarbus.
Išties buvo svarbus. Bet nebėra?
Gerai, žinai, ką? Atsakiau į tris tavo klausimus.
Ką tik atsakei ir į ketvirtąjį.
Kodėl tau atrodo, kad tavo darbas nebesvarbus?
- Kas, po galais, su tavim negerai? - Su manim?
Dar niekad neteko susidurti su tokiu nučiuožusiu nedorėliu.
- Nedorėliu? - Vaikštome po tavo praeitį.
Dauguma būna pernelyg persigandę, kad graužtų mane
savo kvailais klausimais ne į temą.
Baik. Užčiaupk savo kvailą kakarinę ir tiesiog žiūrėk.
Pratęskim KPP-104, prašyčiau.
Klintai, sufabrikavai skandalą.
Aš nesufabrikavau…
Pasiūliau skandalą, kurį pasigavo žmonės ir žiniasklaida.
- Ir dėl to bus išrinktas mūsų klientas. - Sugriovei tos moters gyvenimą.
Aptarėme šią taktiką.
Įkūriau šią bendrovę ne tam,
kad negalėčiau pažiūrėti savo vaikams į akis.
Gerai, atidėliojau kiek galėjau, bet…
Ruošiatės mane atleisti?
Klintai, tu protingiausias žmogus, kurį esu sutikęs. Nepražūsi.
Ne, aš tikrai nepražūsiu, Denai, aš pragaišinsiu jus.
Kai išsivesiu visus jūsų klientus.
Pasirašei sutikimą nekonkuruoti.
Kurio nepriversit vykdyti,
nes bijot, ką galiu padaryti, pasitelkęs taktikas, kurių nenorit naudoti.
Linksmų Kalėdų, Denai.
Jis kūrė kompaniją dorai ir sąžiningai, o tu ją sugriovei.
Šaunuolis. Eime.
Palauk sekundėlę. Palauk.
Išėmei mano žodžius iš konteksto. Palauk, žiūrėk, kas bus toliau.
Labas, Kimberli. Kuriu savo įmonę.
Įžvelgiu tavyje potencialą, kurį švaistai čia veltui.
Paskirsiu tave vykdomąja viceprezidente ir padvigubinsiu algą,
bet apsispręsti turi dabar - sutinki ar ne?
Aš…
Turbūt sutinku.
Puiku. Pasiimk paltą. Eime, sukurkim svajonę.
Už tai niekas nepagiria, ar ne? Už tai, kad tiki žmonėmis.
- Padedi jiems atsiskleisti. - Atsiskleisti?
- Taip. - Ar tu taip manai?
- 100 %. - Gerai.
Žinai, ką?
Galit atsukti DS-261, sceną, nutikusią prieš kelias dienas?
261? Aš ją iškirpau.
Suprantu, kad scena iškirpta. Keičiu planą. Gerai, Bone?
Gerai. Dieve. Ar jis ką nors apie mane sakė?
- Ne. - Gerai, bet kaip jis nusiteikęs?
Aš neįsivaizduoju.
Aišku. Žinau, nuskambės keistai, bet, patikėk manim,
- čia tik verslo reikalai. - Kas?
Gal gali pauostyti jo plaukus ir nupasakoti man?
Ne.
Labas. Čia Margo iš Personalo skyriaus.
Tik noriu pasakyti, kad Personalo skyrius viską palaimino, viskas gerai.
- Tiesiog daryk, ką nori daryti. - Puiku. Cukraus vata.
O Dieve. Kaip seksualu.
Dabar gali įjungti tą sceną, prašau?
Taip. 261 paruošta. Pakeistas planas, pamenu.
Taigi, tas vaikinas, su kuriuo varžosi Renė, Džošas Habinsas?
Džošo šeima organizuoja kalėdines vakarienes
- benamių prieglaudoje… - Tai nutiko prieš dvi dienas.
Aš pamenu, ką…
…greit ištrynė iš „TikTok“.
Kai tėvai verčia tave valgyti kalėdinę vakarienę
su benamiais. Šlykštu.
Аš pasipiktinęs. Sakiau, kad Kimberli geriausia.
Kai Džošas baigs trimituoti apie savo žygdarbį, Renyte,
paviešinsi tą įrašą, parašysi kalbą
ir darbas bus baigtas.
Gerai, tu teisus.
Turiu galvoje, jis tik vaikas…
Ar gailiuosi pasakęs „ir darbas bus baigtas“?
Taip, gailiuosi. Bet priėmiau sprendimą ir turiu su tuo gyventi.
Klausyk, aš tik prašau gerbti mano ir mano šeimos privatumą.
Kas nutiko?
Kas čia buvo? Mano veidas dega.
- Gal galim sustoti ir pakalbėti… - Netikiu, kad liftas tik kartą per dieną.
Turiu lipti į šitą. Viso, mielieji. Tu man patinki.
Matai? Ar taip atrodo žmogus, kuriam kažkas padėjo atsiskleisti?
Tai oficialu. Aš - siaubingas žmogus.
Ne, tu ne tokia.
Atsiprašau?
Sekundėlę. Ką? Palauk.
- Nejunkit 261. - Mes pažįstami?
Viskas gerai. Taip, viską išjunkit. Ačiū.
Ką tu ten veikei? Kodėl ji kalbėjo su tavimi?
Nežinau.
Stebėjau tave, o po to ji pažvelgė tiesiai į mane.
Ir mes pradėjom kalbėtis ir…
Žodžiu, tiek to.
Esmė ta, kad Kimberli - iš tiesų geras žmogus, aišku?
- O tu tik… - Ar jums galima kištis
- į gyvenimus žmonių, kuriuos… - Aš rodau tavo sprendimų
- poveikį… - Neatsakei į mano klausimą.
- Daugiau su tavim nesiterliosiu, bičiuli. - Oho, kaip užgiedojai.
- Paruoškit KPP-163. Taip. Dabar. - Tik ne KPP-163, ne.
Ne. Negaliu…
Sveiki, mielieji.
Labas, Renyt. Žiūrėk, ką dėdė Klintas tau atnešė.
- Jėga. - Taip.
Mama, galiu tai paaukoti sergantiems vaikams?
Būtų labai gražu, mieloji.
- Vestibiulyje stovi dėžė, gerai? - Taip, atiduok. Gerai, kad supakavome.
Šalia meškučio, gerai? Tegul Marta tau padeda.
Tikrai atrodai energingesnė nei anksčiau.
Klintai, nereikia. Kol ji negrįžo, klausyk.
Jau laikas man viską suderinti.
Gerai… Baik.
Noriu paprašyti tavęs paslaugos.
Bus ką veikti.
- Ne, mes to nedarysim. - Kai manęs nebebus…
Ne.
- Tai svarbiausia akimirka… Pone Brigsai. - Ne…
Pone Brigsai!
Turime bėglį!
Ko tu taip bijai?
Bijau, kad liepsi jai prastai mokytis.
Ir įskaudinti kitą vaiką. Ir ji tavęs klausys.
Aš nežadėjau, kad bus lengva.
Ji norėjo laimėti. Tai reiškia, kad reikia žaisti kietai.
Taip, Klintai, bet jos gera širdis…
Señor, por favor.
Ne. Señor.
Señor!
Saugumo pažeidimas.
- Pone Brigsai. - Non.
Nekalbu prancūziškai. Ne.
Atsiprašau.
Beprotybė.
VYRAI
Viskas gerai. Visi grįžkit prie darbo!
Tas atsiminimas iš ligoninės.
Jis… Tokius vadiname esminiais.
Tai esminė akimirka, kurią reikia išgyventi iš naujo,
kad įvyktų tikri pokyčiai.
Iš kur čia šitos mano vykdomosios viceprezidentės nuotraukos?
Žinai, tiesiog tyrimas.
Į šitą įklijavai save „fotošopu“?
- Argi? Nemanau. - Įklijavai.
Žiūrėk, gal ir įstūmiau tave į tavo esminį prisiminimą,
kol dar nebuvai tam pasiruošęs.
Ir aš tik noriu… atsiprašyti.
Ne. Aš esu tikras, kad turi išsitraukt rimčiausius ginklus,
jei mėgini pataisyti nepataisomą.
Klausyk… Tai nebūtinai turi būti tiesa.
Ar ne? Aš išties tikiu, kad gali tapti pozityvia žmonijos jėga.
Kaip tu? Ir kaip tau sekasi?
Dirbi šį darbą 200 metų.
Ar žmonija tapo nors kiek žmoniškesnė?
Geraširdingesnė? Vieningesnė?
Nori žinoti, kokia iš tiesų yra žmonija? Paskaityk komentarus po tekstu.
Štai kas mes iš tiesų tokie. Ir žinai, ką, aš su tuo susitaikiau.
Nes turiu gyventi tokiame pasaulyje, bičiuli.
Man taip nepasisekė, kad sėdėčiau čia
ir teisčiau visus kaip koks kosminis socialinis darbuotojas.
- Ar tokiu mane laikai? - Taip, laikau. Ir mes jau baigėme.
Ką? Kam ta dramatiška išraiška? Tu…
Manai, man pasidarys smalsu, kas už tų durų? Aš…
Pamiršk.
Nė trupučio nesmalsu?
Šiaip jau, ne. Man tikrai nesmalsu.
- Klintai? - Ką?
- Klintai! Eime. Dabar. - Prakeikimas.
Čia jūsų.
Ateik, vaikigali!
Klausei, ar kada nors gyvenau.
Taip.
Kas, tas vaikas?
Tai tu?
Ko?
Pone Skrudžai, aš - Vudrou, pone.
Nieko tau neturiu, berniuk. Taigi, geros dienos.
Nėra reikalo taip su manim kalbėti, pone.
Sakau - geros dienos.
„SKRUDŽAS IR MARLIS“
Gėdykitės, pone. Šitaip kalbėti su vaiku.
Geros dienos jums, ponia.
Tai sakai, kad Dikenso istorija…
- Prašau, pone. - …paremta tavo gyvenimu?
- Kas yra, berniuk? - Taip.
Mes su tėvu dirbame malūne. Tame, kurį jūs neseniai uždarėte.
Taip. Ir?
Malūnas vis dar uždirba neblogą pelną, pone.
Bet tūkstantis žmonių liko be darbo.
Ir dar tokiu metu, kai turėtų džiaugtis šventėmis.
Džiaugtis šventėmis? Kvailystė!
Kai tavo tėvas neišgalės išmokėti paskolos,
ir aš nupirksiu tavo namus už skatikus,
tada tikrai pasijusiu laimingas.
Geros dienos!
Gerai, taip. Buvai tikras šiknius.
Vienintelis kitas nepataisomas tipas, sudalyvavęs programoje.
Todėl suprantu, kokią naštą velki.
Anksčiau ar vėliau
ji taps nepakeliama.
Nemanau, kad ji mus mato.
Taip.
Madam.
Ką gi, gerai. Kantrybės.
Koks skirtumas.
Štai taip.
Ačiū.
Į sveikatą.
O Dieve.
Tai myžalai.
- Argi ne gardu? - Gėrimas šiltas.
- Beveik karštas. - Tobulas.
Aš tik noriu iki galo išsiaiškinti. Tu buvai Skrudžas.
Dvasia tave pakeitė, bet tu niekad neatkritai.
Visą likusį gyvenimą nė karto neiškrėtei nė vienos kvailystės.
Visą likusį gyvenimą.
Kiek tai truko? Kalbu apie tavo likusį gyvenimą.
- Apie pusketvirtos savaitės. - Metų.
- Ką? - Taip.
- Juokauji? - Ne.
- Rimtai? - Taip.
Atleisk. Kas tave galiausiai pribaigė?
- Kas tave nugalabijo? - Nieko ypatingo.
Tuo metu pagrindinė mirties priežastis buvo sausis.
Ne.
Bet kaip tu išvis supratai, kad pasikeitei?
Žinai, bet kas gali pabūti geras tris savaites.
Noriu pasakyti…
Kodėl visi tie žmonės įsižeidė?
Žinai, kai pasakei „geros dienos“?
19 amžiuje „geros dienos“ buvo žiaurus įžeidimas.
- Ne. - Taip. Daugmaž kaip „Užsikr…“
- Rimtai? - Itin stiprus.
Taip, kodėl tau nepabandžius?
Žinai, išrėžk kam nors. Manau, kad pasijusi geriau.
- Ne. - Visa tai netikra.
Aš… Klintai, aš tau dėkingas už tai, ką mėgini padaryti, bet nereikia.
Nagi, bičiuli, sėdi Suskretusiame britiškame bare
Lūpos persikreipusios Veide įtari grimasa
Dar pintą mano draugui, ypač šiltą
Tavo akcentas niekam tikęs.
Nesutinku.
Kai aluje save skandini Jauti, kad nevykėlis esi
Atrodai labiau apverktinas už bulvytes su ištižusia žuvimi
Bet neprivalai sėdėti ir pūstis Tiesiog išlaisvink Skrudžą viduje
Nes kodėl kuris nors kitas niekšas Turėtų džiaugtis savo diena?
Kai depresijoje nugrimzti Ir nuotaiką užsimanai pataisyti
Pasisuk, kumštelėk nelaimėlį
Ir ištarki širdingai
Geros dienos.
Geros dienos
Kas čia dabar.
Bent kartą ištarki Ir tuoj šypsosiesi
Štai taip Geros dienos
- Atsiprašau? - Pasipūtęs šiknius.
Tai tarsi „Atsiknisk“ Bet elegantiškiau
Du žodeliai Gali pakeisti visą melodiją
- Geros dienos. - Geros dienos!
Geros dienos.
Jaučiu „ne“.
Taigi, nieko blogo nepadarei Jau taip ilgai
Ir suprantu Tuo didžiuotis išties svarbu
Tai mano darbo dalis.
Bet, nagi, dabar netylėki Žinai, kad išmėginti knieti
Geriau neleisti kartėliui Susikaupti viduje
Iš kelio, mulki.
Nagi, seni.
Jis prisiprašė. Žinai, kad nori.
Nagi. Ant liežuvio galo.
Tiesiog imk ir…
- Geros dienos! - Taip!
- Geros dienos - Ką pasakei, po galais?
Pone, jūs nešvankus Vaidingas žioplys
Kas čia vyksta?
Geros dienos Mėšlo dvokeli
Nepalinkėjome labo ryto Ar labos nakties
- Teisingai! - Sugrįžkit!
Taip, du žodeliai Gali pakeisti visą melodiją
- Geros dienos - Geros dienos
Geros dienos
- Ji užkimšo tualetą. - Geros dienos.
- Jis birbino tavo žmoną. - Geros dienos.
Tai nieko nereiškė, gyvybe prisiekiu.
Geros dienos.
- Jis užsikrėtęs maru. - Geros dienos.
- Ji išvadino tave kekše. - Geros dienos.
Aš našlaitis. Prašau, pone, galit duoti dar?
Geros dienos.
Sveiki, gubernatoriau.
Geros dienos.
- Atleiskit už nešvankybes. - Geros dienos.
Tiesiog smerk juos rafinuotai Kaip sumauta Džudi Denč
- Pala. Ten buvo Džudi Denč? - O Dieve. Ji - nacionalinė vertybė.
- Aš ją dievinu visur. - Ji man labai patiko „Šokolade“.
- „Šokolade“. - „Šokolade“.
Kol stypčiojame Londono gatvėmis
Greitai nuotaika pakelta Žmones suerzina
Čia tau. Taip.
Geros dienos!
Geros dienos
Tai labai smagu
Ir jei sukrėstas esi Sūnau, mano Dikensą pabučiuoti gali!
Bučiuok.
- Ne. Baik! - Sūnau! Kas?
Ne, tai Čarlzas Dikensas. Juokelis.
- Taip, ačiū. Bet yra kūdikis… - Visa tai netikra.
Yra kūdikis.
Ponia.
- Labai atsiprašau. - Jam derėtų atsiprašyti.
Ir ponia…
Geros dienos!
Geros dienos Mūsų mėgstamas keiksmas
Begėdystės lai užlieja Kaimo aikštę
Smeigtukas šikniaus balione
Niekas negali atsispirti
Ir žmogui Į sėdimąją neįspirti
Du žodeliai Gali pakeisti visą melodiją
- Geros dienos - Geros dienos
Geros dienos
Geros dienos, geros dienos
Tai… Jis miręs.
- Taip, jis tikrai… Ne, jam viskas gerai. - Ne, jis sveikas.
- Vis tiek visa tai netikra. - Koks šoklus.
Iš kur visa tai žinojai?
- Nežinojau. Tik sekiau tavo pavyzdžiu. - Sekei mano pavyzdžiu?
- Taip. - Viduryje pripainiojau.
- Taip, stepo nesu šokęs. - Ir aš ne. Taip.
- Bet šokis labai išraiškingas. - Jie visi irgi mokėjo.
- Porai žodžių, prašyčiau. - Gerai, tik…
Gerai. Išklausyk mane. Žinau, ką pasakysi.
Bet būčiau jo netekęs, girdi?
Ir pamaniau, kad jei jis pamatytų, kad ir aš buvau nepataisomas…
Taigi, tau pasirodė puiki mintis
pasiimti jį pakeliauti po savo praeitį?
Turėjau priversti tave išeiti į pensiją,
kai to prašei, o ne rizikuoti viskuo
dėl šito nepataisomo tipo.
- Ne. - Ne, žinoma, kad ne.
Gal ir nepritampu prie jūsų programos, bet ne dėl to, kad jis nesistengia.
- Jis baigia mane nuo kojų nuvaryt. - Grįžkit į lovą, pone Brigsai.
„Grįžkit į lovą.“ Aš…
Ir tu. Nuo šiol noriu, kad viskas vyktų pagal scenarijų. Aišku?
- Džeikobai, aš tik mėginau… - Pagal scenarijų!
Gerai. Pagal scenarijų.
Kitąsyk dar kelis kartus pakartok.
Geros dienos.
Atsiprašau?
Ką pasakei?
Geros dienos.
Ne aš. Aš irgi girdėjau. Nežinau, kas pasakė.
Ei, Klintai.
- Labas, Čarli. Kas yra? - Labas. Visų pirma, puikiai atrodai.
- Ačiū. Ko nori? - „GQ“ Kalėdų Senelis.
Tie gandai apie dirbtinių eglučių taršą.
- Taip. - Genialu.
- Ačiū. - Nuostabu. Pažiūrėk. Ant bangos.
Tai…
Atleisk. Išsiaiškinsiu, ką, po šimts, tai reiškia.
Kas ką reiškia?
Ateik ir geriau mane pažink, žmogau.
Kas čia, velniai rautų?
- Aš - Dabarties Kalėdų dvasia. - Bosas iškaršė tau kailį,
- ir dabar seksi Dikenso pasaką? - Dabar turiu vadovautis taisyklėmis.
Galiu pasivaišint? Ką jie turėjo galvoje, kalbėdami apie pensiją?
Klintai, prašau.
Kodėl nori išeiti į pensiją?
Tik pagrasinau pensija,
kad jis patvirtintų tave kaip šių metų nedorėlį.
Išeisi į pensiją kur?
Kur vaiduokliai gyvena pensijoje?
Paskutinį kartą kartoju, pone Brigsai, kalbame ne apie mane.
Dabar grįžome prie pono Brigso ir nedorėlio.
Žinai ką, grįšiu pas svečius.
O tu gali likti čia,
- milžiniškame maisto klozete. - Ne. Klintai. Pala.
Gerai. Jei pasakysiu tau,
ar baigsi malti šūdą ir paklusi?
Žinoma.
Gerai. Tu mane pribaigsi.
Gerai.
Gerai. Į mano pensijos paketą, jei būčiau jį paėmęs,
įeina auksinis laikrodis, „Sephora“ dovanų kortelė,
ir galimybė grįžti į Žemę bei nugyventi, kas liko, kaip mirtingajam.
Ir tu to nori.
Žinai, aš noriu, kad užsičiauptum ir leistum man dirbti savo darbą.
Štai ko aš noriu.
Puiku. Dirbk savo darbą.
- Čiupk mano ranką. - Mes tą darysim?
Darysim. Bus įspūdinga kelionė.
O Dieve.
Bone.
Atmink, svarbiausias žodis - „įspūdinga kelionė“.
Atvykome. Pirmoji stotelė.
Mes ką tik čia buvom.
Klausyk, turiu visą skyrių žmonių,
kurie labai sunkiai dirba dėl šitų perkėlimų.
Koks skirtumas. Nesvarbu. Puikiai žinau, kas vyksta.
- Tikrai? - Taip, tikrai.
Žodžiu, myliu Klintą. Jis puikus. Laikau jį savo draugu.
Matai? Draugas.
Jei Klintas galėtų būti kieno nors draugas.
Esi bandžiusi pasakoti jam apie asmeninį gyvenimą?
Pažiūrėk, kiek užtrunka, kol apsiblausia akys.
O Dieve. Jie pašnibždom maišo mane su mėšlu.
Taip, jie pašnibždom maišo tave su mėšlu.
- Kalbat apie Klintą? - Taip.
Taip. Kartais jis susireikšmina, bet kai ką
turėtumėt žinot apie Klintą.
Vaikystėje jis dažnai būdavo vienas.
Ir suprato, kad vienintelis žmogus, kuriuo gali pasitikėti,
yra jis pats.
Taigi, žinot, nebūkit jam per griežti.
Jis geras viduje. Aš žinau. Jis mano vyresnysis brolis.
Taip, aš jį myliu.
Ar tik čia ne Dabarties Kalėdų dvasia.
Kimberli, labas.
Turbūt pasirodei vaidentis Klintui.
Tai ji tave mato. Ar ji apie visa tai žino?
Ne. Ne visai.
- Dailus kostiumas. Rudolfas. - Ačiū.
Žaviai atrodai.
Visada žeri komplimentus.
Dabar aš visai džiaugiuosi, kad atėjau.
Taip.
Aš irgi.
Taip ir žinojau. Leidiesi matomas, nes ji tau patinka.
Bet kas rengia darbo vakarėlį Kalėdų išvakarėse?
Tik Klintas, ar ne?
Šunsnu…
Demonstruoja savo valdžią.
Dabar ir jūs šnabždėdami pilat ant manęs pamazgas. Nagi. Kas toliau?
Atsiprašau. Aš jau ruošiausi išeiti.
Taip. Gerai.
Maniau, darysime viską pagal taisykles.
Bet buvo smagu tave pamatyti.
Taip.
Ir tave.
Viskas gerai. Šįvakar tik vieną.
Man patinka.
Taip. Buvusioji, suprantu.
- Šeima, kurią galėjau turėti. - Ačiū, mamyte.
Jei atvirai, aš labai džiaugiuosi dėl Noros.
Kodėl negali paprasčiausiai pripažinti, kad leidi Kimberli tave matyti?
Neleidau jai matyti. Ji tik…
Liaukis. Matau, kaip į ją žiūri.
Tikrai manau, kad nori išeiti į pensiją.
- Tu manęs nepažįsti. - Tu savęs nepažįsti.
Manai, tau labiau pasisekė nei jam?
- Ačiū, brangusis. - Klausyk, manai, tai mane sugundys?
Šis tas jaukaus? Šis tas stabilaus?
Įstrigti priemiesčio gatvėje su…
Ar ant stalo - mėsos kepsnys?
Matai, sakysi, kad tai mano svajonė
Bet abu žinom, kad tai netiesa
Todėl pakeiskime temą
Nes ši svajonė
Yra tavo
- Atidarykit. - Pradedam?
- Popieriaus galit netaupyti. - Taip.
Taip,
o gal žmonijos gerovė man svarbesnė už asmeninį pasitenkinimą.
Bet tu to nesuprasi, tiesa?
Tai tapęs žmogumi patirtum asmeninį pasitenkinimą?
Tavo gyvenimo istorija Išdėstyta visiškai naujai
- Pavargau. - Aš irgi.
Istorija su žmona ir vaikais Kurią aiškiai nori išgyventi
Tu beveik turėjai progą pamilti Kol, žinai, nenumirei
Bet galiu tau padėti Būti tavo ramstis, tavo vedlys
Galėtum perrašyti Savo gyvenimo istoriją
Turiu pasirūpinti, kad miegotum, kai ateis Kalėdų Senelis.
Tą, kurios negalėjai turėti
Galėčiau padėti tau su Kimberli. Tarp jūsų tikrai įsiplieskė kibirkštėlė.
- Rimtai? Tikrai taip manai? - Taip.
- Jos akys tokios žavios, kai ji juokiasi. - Tiesa.
Palauk. Suprantu, ką mėgini padaryti. Liaukis.
Gerai, labai tvirtai sugriebei. Gerai.
Tu tiesiog neįtikėtinas. Žinai?
Keliaujame į Narniją?
Palauk. Ne. Ką tu darai?
Tavo gyvenimo istorija
Svajonė, kurios išdrįsi siekti
Prašau, nulipk nuo stalo.
Tavo gyvenimo istorija Žiūrėk, kaip viskas stoja į vietas
Nejautei moters prisilietimo Taip be galo…
Liaukis!
Ką… Ne duetas.
Tau penkeri? Nulipk.
- Čia benamių prieglauda. - Jie mūsų nemato.
- Bandau tau padėti. - Nenoriu tavo pagalbos.
Atėjau padėti tau. Todėl baik ir įdėmiai žiūrėk.
Gerai. Koks skirtumas. Turėčiau pažinoti šitą vaiką?
- Čia Džošas Habinsas. - Prašau. Linksmų Kalėdų.
Renės oponentas rinkimuose į mokinių prezidentus.
Tai jo gyvenimą liepei Renei sugriauti.
Atsiunčiau tau puikią nuotrauką. Turėtum paviešinti internete.
MAN PANAŠU Į PREZIDENTĄ
- Gal laimės tau balsų. - Gal ir ne.
Nežinau. Nenoriu, kad žmonės galvotų, jog taip darau tik dėl rinkimų.
Didžiuojuos tavimi, sūnau.
Bet manau, kad galima paviešinti.
Matai? Jis nenori jos viešinti. Gal jis - geras, kuklus vaikas, kuris tik…
Ir jis paviešino nuotrauką.
Kukliai pasigyrė. Man šokas.
Nori parodyti dar ką nors, dėl ko esu teisus? Vėl pasidarė smagu.
Tylėk.
Esi kada nors spoksojęs į veidrodį ir pagalvojęs:
- „Ar su šituo vainiku atrodau kaip…“ - Gerai. Daugiau jokių klausimų.
- Daugiau jokių klausimų? - Jokių klausimų. Lauk čia.
Aš tik pradėjau klausinė…
Tiesiog smagu žiūrėti.
Gal gali pasakyti Bonei ar tam, kas atsakingas už perkėlimą,
- kad tai jau darosi absurdiška? - Dėde Ovenai.
- Tu sveikas? - Taip.
Kaip tu niekaip neišmoksti?
Kodėl tau taip gerai išeina? Mes čiuožiam tik kartą per metus.
Tavo brolis toks geras žmogus.
- Nori kakavos? - Mielai.
Žinai, kad už viską moku aš, ar ne?
Tu šlykštus.
Taip, jis geras.
Viskas gerai.
Regis, Renė bando apsispręsti, ar pasinaudoti dėdės patarimu.
Turbūt net neįkels to įrašo, nes ji atsigimė į seserį…
Ir ji įrašą įkėlė.
TIKRASIS@DŽOŠASHABINSAS
Nori pamatyti daugiau dalykų, dėl kurių klysti?
Žinai, džiaugiuosi dėl jos. Jei nori paversti mokyklą geresne vieta,
turi susitaikyti su tam tikra nemalonia tiesa, ir tai…
NIEKŠAS - TU TIKRAS BJAURYBĖ.
DABAR PAŽINOME TIKRĄJĮ DŽOŠĄ! #NUODINGAS
ŽINOK, KAD NIEKAD TAVĘS NEMĖGOM
#IGNORUOTIDŽOŠĄHABINSĄ
JIS TOKS BJAURUS - #ATŠAUKTAS
ATŠAUKTAS
DŽOŠAS - BAISUS APSIMETĖLIS!
ŠLYKŠTU
TIKIUOSI, DIDŽIUOJIESI SAVIMI!
- Skanaus. - Ačiū, mielasis.
BJAURU
Ne.
PAGALIAU PAŽINOME TIKRĄJĮ DŽOŠĄ APSIMETĖLIS!!!
SUDIE, DŽOŠAI
Klausyk, tai…
Tai gerai.
Iš to galima pasimokyti, supranti?
Jei kandidatuosi į postą, tavo praeitis taps taikiniu.
Jis tą įrašą įkėlė šeštoje klasėje, subine tu.
- Klausyk, aš… - Jam buvo 11.
Nenoriu, kad vaikui kas nors atsitiktų, supranti?
Nesu pabaisa.
Klausyk, o kaip visi tie žmonės, kurie patikėjo?
Kaip tie žmonės?
- Gerai. Taip. Gerai. - Gerai. Tai jų kaltė.
- Kas gerai? - Vidinė sumaištis. Įsileisk ją.
- Nagi. Čia prasideda tikrieji pokyčiai. - Ne.
Galim iš naujo pakartoti KPP-163, prašau?
- Kas tas KPP-163? - Ne, aš žinau, kad labai neįprasta.
Prašau, mums reikia grįžti į kalėdinį praeities prisiminimą 163.
Kas tai?
Ačiū, Bone. Ne, aš… Nenoriu apie tai klausytis dabar…
Ačiū, Patrikai.
Nesiblaškyk, Klintai. Išlik akimirkoje.
Liaukis. Nereikia.
Ne, viskas gerai. Aš čia, su tavimi.
Prašau, nereikia. Liaukis, žmogau. Aš…
Tau pavyks. Nagi.
Visąlaik būsiu su tavimi.
Sveiki. Labas, Renyte.
Žiūrėk, ką dėdė Klintas tau atnešė.
Jėga. Mama, galiu tai paaukoti sergantiems vaikams?
Būtų labai gražu, mieloji.
- Vestibiulyje stovi dėžė, gerai? - Taip, atiduok.
Gerai, kad supakavome.
Šalia meškučio, gerai? Tegul Marta tau padeda.
Tikrai atrodai energingesnė nei anksčiau.
Klintai, nereikia.
Kol ji negrįžo, klausyk. Jau laikas man viską suderinti.
Gerai. Baik.
Noriu paprašyti tavęs paslaugos, bus ką veikti.
Kai manęs nebebus, norėčiau, kad Renę paimtum tu.
Gerai.
Gerai, baik. Tu niekur nedingsi.
Žinai, net jei dingtum, nors nedingsi.
Gerai, aš nesu sutvertas būti tėvu.
Tikrai ne. Žinai, kad esu beprotiškai užsiėmęs,
be to aš esu… savanaudis.
Klintai, manęs neapkvailinsi. Žinau, kas esi giliai širdyje.
Čia visada dėl manęs klydai.
Aš tikrai toks savanaudis.
Prastos naujienos, Kere.
Apačioje neliko veganiškų patiekalų, todėl nupirkau tau makaronų su vištiena.
Bet išrinkau visus vištienos gabalėlius, todėl turėtų tikti.
- Labas, Ovenai. - Labas.
Mūsų sesuo nori tavęs kai ko paprašyti. Paslaugos.
Manau, gal išklausytum atvira širdimi, kad galėčiau tavim didžiuotis?
- Gerai. - Atsiprašau.
Kere.
Ko tau reikia?
Padarysiu viską, ko tik panorėsi.
- Mes šeima. Dėl tavęs padarysiu bet ką. - Ačiū, Ovenai.
Žinau, kad buvo nelengva.
Bet tu nepabėgai, tam prireikė drąsos, ir aš didžiuojuos tavim. Ateik.
Taip.
Ne taip stipriai. Gana. Ištepsi mane ektoplazma.
Gerai. Netrukus pas tave atvyks tavo paskutinė dvasia.
Jis truputį baisokas. Mažakalbis. Daugiausia į viską rodo.
Palauk. Viskas? Tu išeini?
Taip. Mano vaidenimosi dalis baigėsi.
Bet nesijaudink. Tau puikiai seksis.
Ne. Palauk.
Negali priversti mane išgyventi blogiausią gyvenimo akimirką
ir tada atsi… O kaip tu?
Savo esminį momentą jau mačiau. Dabar tavo eilė.
Klintai, kiek kartų turiu tau kartoti? Kalbam ne apie mane.
Gerai, tada geros dienos.
Ne. Žinai, kad man tai įžeidu.
- Todėl ir pasakiau. - Apsiramink.
Kas tu toks, kad aiškintum žmonėms, kaip gyventi,
kai pats bėgi nuo savojo gyvenimo? Tiesiog pripažink tai.
Gerai. Ne, gana. Daugiau nė žodžio.
- Grįžkim į biurą, kol ne… - Nereikia gėdytis pripažinti, kad bijai.
Tikrai? Ko gi aš taip bijau?
Bijai vieno klausimo.
Apie ką jis kalba?
Aš neįsivaizduoju.
Tikrai žinai.
Tas klausimas neleidžia tau užmigti naktimis.
Dėl jo dirbi čia metai iš metų,
nors vėl galėtum gyventi.
Ne. Niekas neprašo dainuoti. Eime. Nagi…
Nesvarbu, kiek žmonių pakeisi, nesvarbu, kiek gerų darbų nuveiksi.
Vis tiek nežinai atsakymo.
Į kokį klausimą?
Ar aš amžinai
Liksiu nepataisomu?
Nieko sau, koks absurdas. Tu pasitaisei. Aš buvau šalia.
Bet ar kada nors įveiksiu
Visas tas blogybes, nuo kurių bėgu?
Visai tai nutiko jau labai seniai.
Tu jau seniai atlyginai už visas nuodėmes.
Ar galiu palikti nuodėmes praeity
Ar nusipelnau sužinoti
Jog yra siela Įžvelgsianti gėrį many
O gal visada taip ir liksiu
Nepataisomu?
Tėra vienas būdas išsiaiškinti, vaikinai.
Jis dabar pat išeina į pensiją.
Gerai. Gana. Grįžk į lovą.
Ne.
Kiekvieną akimirką Tik ėmiau ir ėmiau
Niekad nestabtelėjau pagalvoti Kokią pražūtį sėju
Kiek tiltų supleškinau Kiek žaizdų nepagydžiau
Visas turtas, kurio tariausi nusipelnęs Galiausiai virto beverčiu
Kas vyksta?
Kam visa tai?
Ar gali būti
Kad man skirta nuveikti daugiau?
Ar amžiams liksiu nepataisomu?
Ar galiu būti žmogus, ištrūkęs Iš viso gyvenimo klaidų?
Ar galiu palikti nuodėmes praeity Ar nusipelnau surasti
Meilę, kuri man būtų parama
Kasdien
Ar sužinosiu, kad turiu išlikti
Nepataisomu?
Atidžiai klausyk, Ebenezeri.
Nepataisomu
Tave aplankys trys dvasios.
Veltui švaistai laiką, Džeikobai.
Neabejoji?
Nagi, dički.
Turime tikėti Kad mūsų blogybių gelmėje
- Yra bent lašas padorumo - Lašas padorumo
Žinai, kad gali pasiekti Kažką stebuklingo
Jei tik išdrįstum
- Jei išdrįsi - Jei išdrįsi
Turiu eiti, turiu pamėginti
Taip sužinosiu
Sužinosiu, ar esu
- Amžiams nepataisomas - Nepataisomas
Ar kada nors būsiu tas Kuris atperka savo klaidas
- Ar nevertas meilės esu? - Nevertas meilės
Ar esu tas, kuriam galima atleisti?
Ar surizikuoti ir gyventi?
Labai daug palieku
Bet turiu eiti ir sužinoti, ar tiesa
- Kad yra tikro gėrio manyje - Tikro gėrio
Ir gal pamatyti, kad ne visada būsiu
- Nepataisomas - Nepataisomas
Ar aš nepataisomas?
Ar gali pataisyti nepataisomą?
Nepataisomas
Kas tai?
- Apie ką tu? - Pala, ar aš…
Aš taip manau.
Tu šiltas.
Taip! Aš šiltas.
Kas negerai?
- Niežti. - Ką?
- Niežti. Man… Gal galėtum? - Gerai.
- Gerai. Puiku. - Taip. Dešiniau?
Pižamos pasiūtos iš maišo.
Gali pakišt ranką po naktiniais?
- Tik… - Ne. Dieve, verčiau nekišiu.
Prašau, meldžiu.
- Taip! Nuostabu. - Gerai. Štai taip. Viskas.
- Mamyte. - Gerai.
- Kaip gera. - Taip.
Pamiršau, ką reiškia pasikasyti, kur niežti.
Pamiršau, ką reiškia bjaurėtis savo ranka.
Ačiū.
Kodėl aš toks sunkus?
- Traukos jėga. - Taip.
Nieko sau…
- Turi… - Vandentiekį.
- Galima? - Prašom.
Atsargiai.
Tai nuostabu!
Man visada buvo įdomu, koks tai jausmas, ir nenusivyliau.
Kas yra kondicionierius?
Jis pilamas ant galvos.
Per vėlu!
- Galiu praustis kas mėnesį? - Žinoma.
Saugokis, Niujorke. Šitas vyrukas prausiasi kartą per mėnesį!
Tavo drabužiai man per ankšti. Kvailai jaučiuosi.
Ne, atrodai puikiai. Eime.
Pažiūrėkit į šitą vyruką!
Švarkas. Kelnės. Kišeninė skepetaitė.
Ne, nereikia. Padėk, prašau. Ačiū. Jis gali…
- Jis mane mato. Tu mane matai. - Taip, mato.
- Taip, matau tave. - Manau, jis labai gerai tave mato.
Tau tikrai teks prie to priprasti. Tikrai.
- Visi mane mato. - Taip.
Alio! Jūs mane matot!
- Tau teks ir prie to priprasti. - Žmogau.
Tau viskas gerai?
- Aš taip manau. Jam viskas gerai. - Manau, kad taip. Taip.
- Atrodai kvailai. - Tu atrodai kvailai.
Ne. Deivai, pasitrauk.
- Gerai. Gali tiesiog susiimti? - Ne, jis atrodė kvailai.
- Štai ji. Eime, pakalbėkim su ja ir… - O, ne. Tai ji.
Žinai, ką? Esmė tokia.
Atidėkim tai kitam kartui, gerai?
Nežinau, ką jai pasakyti.
Kaip suprasti? Prieš tai tau puikiai sekėsi.
Tiesiog ir toliau taip tęsk.
Taip, bet tada ji buvo fantazija. O dabar ji - tikra.
Aš viską sugadinsiu.
Aš manau, kad padariau didelę klaidą, aišku?
Aš visai šitam nepasirengęs.
Duše sunaudojau per daug vandens.
Nejaugi aš čia toks? Tipas, išnaudojantis visą karštą vandenį?
- Pažiūrėk. - Kas?
Tai buvo fantastiška.
Taip. Susiimk. Gana tos pirkėjo atgailos.
Tu teisingai nusprendei.
Negalvok. Giliai įkvėpk.
Eik, užkariauk ją. Dabar. Kol ji nepabėgo. Patikėk manim.
- Gerai. - Gerai.
- Vošiu dar kartą. - Ne. Aš su ja pasikalbėsiu.
Tikrai. Pažadu.
Kita dvasia… Ateitis visada neaiški.
Aš nežinau, ką pamatysi, bet išklausyk tą vyruką. Gerai?
- Klausei, kodėl pasirinkau tave. - Žinau, kodėl.
Nes galiu tapti pozityvia žmonijos jėga ar panašiai.
Ne. Taip. Iš pradžių.
Bet paskui, kai sužinojau, kad esi nepataisomas kaip aš,
pamaniau: „Jei pakeisiu šį vyruką, gal ir man bus vilties.“
Taip.
Kimberli?
Labas. Sugrįžai. Ir dar su labai aptemptu kostiumu.
Taip. Jis ankštokas.
Ne, man patinka. Tarsi europietiškas stilius. Tau tinka.
Taip, tai europietiškas stilius, nes drabužius perku Vokietijoje.
- Taip. - Matau.
Atleisk, bet gal tu…
Gal norėtum nueiti kur nors ir gal, nežinau…
- Ne, neprivalai atsakyti… - Ne, aš mielai… Taip.
- Mielai nueičiau. - Puiku. Rimtai?
- Žinoma. Dievinu „kur nors“. - Taip, aš irgi. Vajetau.
Kas?
Kas yra? Niežti?
Ateik, padėsiu.
- Kur? Čia? - Taip.
Tai - pasirinkimas.
Tai rojus ant pagaliuko.
Ačiū.
Yra tokia užkandinė „Rojus ant pagaliuko“.
- Ten kepa dešrainius, žodžiu, ten… - Gerai.
- Tai maistas, ar ne? - Jie skanūs.
- Sveika, Sidne. - Labas, Klintai.
Labas, kaip laikaisi?
- Linksmų Kalėdų. - Linksmų Kalėdų.
Labas, Stiuartai.
Nagi!
Kaip gražu.
Vieną dieną tiesiog nusprendei
mesti darbą,
į viską spjauti ir atsikraustyti čia?
Kasmet sakau sau: „Metas judėti pirmyn.“
Ir kasmet nuspręsdavau pasilikti.
O mūsų pasirinkimai mus apsprendžia, tiesa?
Taip. Tikriausiai.
Taigi, šiemet pasirinkau kai ką kito.
Jei atvirai, aš bijau, kad padariau didelę klaidą.
Bet, žinai, jei nebūčiau to padaręs, nebūčiau čia su tavim.
Galima?
Miestas žiba Mirgančiomis švieselėmis
Tai vienas iš tų stebuklingųjų Manhatano vakarų
Nežinia, kas bus toliau Jis tikrai niekur neskuba
Bet laiko už rankos mane Ir nepaleidžia
Jis paikas ir aukštas Turi gerą širdį
Bet nenoriu pamesti galvos Kad viskas subyrėtų į šipulius
Žiūriu jam į akis
Ir jos kartoja „Šok, ir tinklas atsiras“
Taigi, kodėl nenerti stačia galva
Nes nauja pradžia Jau seniai laukiama
Štai koks vaizdas atsiveria iš čia
Sakė, kad šįvakar turi snigti.
Tikrai? Neatrodo, kad būtų taip šalta.
Visai nešalta.
Ar pažastys labai drėksta?
Ar veidas labai paraudęs?
Kai vaikščiodavau į pasimatymus Laikytis už rankų - trečias etapas
Manau, įsižiebė kibirkštėlė
Ar tai gali virsti tikrove?
Ar galėtų taip būti Kad ji jaučia tą patį, ką ir aš?
Ši moteris Geriausia iš žmonių
Tai kodėl ji turėtų susidėti Su tokiu kaip aš?
O kas, jei laikui bėgant paaiškės
Gal, kaip ir bijau, likau niekšu?
Nes žmogus, kurį matau Laisvai gali būti
Tiesiog Skrudžo déjà vu
Štai koks vaizdas atsiveria iš čia
Gal dar nepamiršau Kas teisinga yra
Nes šįvakar visiškai aišku
Kažkokiu būdu regiu, kuo galėčiau būti
Tiesiog būdamas su tavimi
Štai koks vaizdas atsiveria iš čia
Aš iš tikrųjų neperku visų drabužių Vokietijoje.
Pakelkit rankas, kas už?
Pasiūlymas priimtas.
- Tai puiku. - Savanorių darbas bendruomenėje…
Jai pavyko. Ji ten atrodo kaip tikra prezidentė.
Pažiūrėk, kaip taukši tuo plaktuku.
Kitas nurodymas - visus mokinių lėšų rinkimo renginius prižiūrės…
…prižiūrės nepriklausoma…
Matei?
Kas nutiko?
Kas yra? Kas ten parašyta?
„TIGRŲ NAMAI“
Kas tai turėtų būti?
Palauk. Ką tu man sakai? Vaikas?
Dėl to smulkaus susikirtimo internete?
Iš kur galėjau žinoti, kad jis taip pasielgs?
Minutėlę. Palauk.
Tai tik ateities šešėliai.
Turiu galvoje, to iš tiesų dar nenutiko.
Neapversiu savo gyvenimo aukštyn kojom dėl jūsų, žmonės,
bet čia - lengva. Šitą reikalą galiu sutvarkyti.
Tiesiog užbaikim ekskursiją, gerai?
Tu nekalbi, tu tik rodai?
Kodėl tau neparodžius išėjimo? Ar jis ten? Štai ten?
Pasenęs aš.
Nenoriu žinoti!
Nagi.
Taip!
Taip, aš mačiau filmus. Žinau, ką reikia daryti.
Štai. Štai jis.
KLINTAS BRIGSAS
- Štai čia. 93. Neblogai. - Pričiupau jį.
Taip, jis peršoko į AP-407. Esu tikra, kad ieškojo manęs. Atsiprašau.
- Čia tu. - Taip.
Klausyk, gal gali, prašau, padėti man iš čia išsinešdinti?
Tik neprikibk kaip smala, gerai? Dabar aš darbe.
Žinojau, kad šitaip prisiriši. Žinojau…
Štai jis. Čionai.
Tau viskas gerai?
Taip, biče, matau.
Labai trikdo. Man labai liūdna. Jau baigėme? Galiu eiti?
- Tau viskas gerai? - Mėgini kalbėti?
Kaip liūdna. Žiūrėk, iki ko jį privedei.
Tu viską sugadinai!
O Dieve, tau pavyko.
Jis taip kalba?
- Privertei išeiti mano geriausią draugą! - Taip!
Ne! Nepriverčiau. Jis pats nusprendė. Jei atvirai, aš juo didžiuojuosi.
Todėl iškaršiu tau subinę.
Buvai pakalėdintas, gaidy!
Sugrįžau! Kiek valandų?
16.15 val.
16.15 val. Ačiū Dievui.
Dar yra laiko. Turiu surasti telefoną. Kur mano telefonas?
Man atrodo, kad sergu vidutine arba sunkia Krono liga.
Ne, nesergi. Nustok tai žiūrėti.
Dieve, atrodai siaubingai.
Žinau. Tiesiog aš…
Palauk, matei savo ateitį?
- Ar ji tave pakeitė? - Ne!
Ne. Tėra vienas nedidukas nesklandumas, kurį turiu ištaisyt.
- Kur, po velnių, mano telefonas? - Kalbi apie šitą telefoną?
Ne, nežinau jos numerio. Tarsi žinočiau kieno nors numerį.
- Ji už 12 kvartalų. Nueisime. - Palauk. Kas nutiko?
- Ką tu matei? - Nieko. Viskas gerai.
Tik manau, kad bus geriau, jei Renė nepaviešins įrašo, ir tiek.
O kas nutiks, jei paviešins?
- Kažkas blogo? - Liaukis!
Ką tu… matei?
O Dieve. Tai vis dar gan jaudina.
Klintai, palauk.
Neprivalai eiti.
Atrodai labai užsidegęs.
Tu tikrai nepasikeitei?
Ne, nepasikeičiau. Ar gali nustoti manęs to klausinėti?
Klintai, prašau, lėčiau!
O varge! Ar čia tavo galva trinktelėjo?
Labai garsiai nuskambėjo.
Turbūt susitrenkei smegenis.
- Ne. - Gerai. Štai taip. Gerai, atsargiai.
Lipsim atgal? Kažką pamiršai?
Ne? Gerai.
- Nežinau. - Gerai.
Pone, gal galėtume truputį greičiau? Ačiū.
Kas nutiko? Kažką pamatei ateityje?
Nieko tokio. Aš… Kaip sekėsi su Kimberli?
Siaubingai.
Vaikščiojom po visą Manhataną, kalbėjomės, užmezgėm ryšį ir…
net pasibučiavom. Į lūpas.
Kodėl siau… Skamba fantastiškai.
Taip ir buvo. Ji fantastiška. Ji tik nežino, kas aš toks.
O Dieve. Ar baigsi su tomis nesąmonėmis apie nepataisomumą?
Tu tik keletą šimtų metų nesusitikinėjai su moterimi.
Vairuotojau! Tai gyvybės ir mirties klausimas.
- Ar galim numint iki dugno? - Bus padaryta.
„Gyvybės ir mirties“? Regis, sakei, kad nieko ypatingo.
Geros dienos, ponai.
- Nori pasipykt, gudruti? - Ne, aš…
Tai jau to nebereiškia!
Atsiprašau!
- Atsiprašau! - Jėzau!
Žinai, kai rodė mano ateitį, buvo toks sergantis vaikas.
- Kuo jis buvo vardu? - Mažylis Timas.
- Ne. Mielas vaikas. Su ramentu. - Ne.
- Mažylis Laris. - Ne. Mažylis Timas.
- Esu tikras, kad Mažylis Laris. Žodžiu… - Esu tikras, kad Mažylis Timas.
…mano ateityje Mažylis Laris buvo miręs, ir dėl to kaltas aš.
Krečitui reikėjo pinigų operacijai, o aš buvau per daug šykštus.
Jis buvo Mažylis Timas!
Nužudei Mažylį Timą, aišku?
Mikro Maiklas? Supermažas Styvas.
Po perkū…
Man patinka mažylis. Mažulytis Timas?
Palauk. Mažučiukas Izaokas.
Prašom. Linksmų Kalėdų.
Kur ji? Eime.
Rene?
Ten.
Dėde Ovenai? Tu sveikas?
Kaip tu niekaip neišmoksti?
Ji įkelia įrašą iškart po to, kai jis parkrenta.
Turėtum paviešinti. Gal laimės tau balsų.
- Klintai. - Turiu pasikalbėti su Rene.
Palauk. Kol su ja nepakalbėjai, tiesiog…
Tai svarbu.
Ten, kur susitrenkė.
Klintai, nagi. Ji kelia įrašą.
Kelkis.
Ne.
Kimberli, net nenumanai, ką padarei.
Tai, ką turėjau padaryti tą pačią minutę, kai paprašei iškapstyt purvo apie vaiką.
Pasakiau Renei, kad jos pasirinkimai ją apsprendžia.
Ir žinot, ką? Maniškiai taip pat.
Nes padori ir sąžininga Mergina
Ji dar gyvena manyje
Prireikė daug metų, bet jau išėjau
Yra riba, kurios peržengt nevalia Ir spėk, ką? Ji peržengta
Ne, Klintai Nepamiršau, kas teisinga
Nes man visiškai aišku
Kimberli! Atsiprašau, kad pertraukiau,
nes dabar nerealiai dainuoji.
Bet Renė paviešino įrašą ar ne?
Ne, nepaviešinau. Atsiprašau. Pyksti?
- Kimberli… - Palauk, tu jo nepaviešinai?
- Ne. - Ji jo nepaviešino!
Nes tu - gera, kaip tavo mama.
Tu…
- Taip. - Aš nelabai moku glėbesčiuotis.
Velniop. Ateik čia, Kimberli.
Ačiū. Neįsivaizduoji, kokį gerą darbą padarei.
- Puiku, glėbesčiuojamės? Eikš. - Ovenai. Gerai, klausyk…
Palauk, leisk pirmiausia pasakyti, gerai?
Žinau kad per retai tą sakau, tu neprivalai to sakyti man…
Ir aš tave myliu.
Būtent. Tą ir norėjau pasakyti.
- Nagi. Ateik. - Taip.
Gerai. Laimėjai apkabinimą. Geras dalykas. Buvo smagu.
Vaje, kaip palengvėjo.
Gerai. Pasiruošk.
Pasiruošk.
Nes tuoj nutiks šis tas ypatingo.
Tik palauk. Ne. Jūs to nepamatysit.
Matys tik jis. Norėčiau, kad ir jūs pamatytumėt!
- Matys tik jis. Taip. - Būtų nuostabu.
Žinot, ką, atsiprašysime minutėlei.
- Man patinka. Patinka, ar ne? - Gerai. Kas vyksta?
Nežinau, kodėl nieko nevyksta…
Tu pasikeitei.
Turėtų skambėti daina. Tai - didžioji kulminacija.
- Marli! - Sakiau, aš nepasikeičiau.
Marli?
Tik ištaisiau vieną šlykštų sprendimą.
Ne.
Buvai beįrodąs, kad nepataisomieji gali pasikeisti.
Atskubėjai čia padėti vaikui.
Tu pasakei broliui, kad jį myli.
- Labai tave myliu, žmogau. - Ačiū…
Jei per dažnai kartoji, tada nebe taip…
Kodėl nieko nevyksta? Nagi.
Turbūt todėl, kad kitą savaitę grįšiu į darbą
ir toliau darysiu, ką daręs.
Kelias dienas mane grauš sąžinė, bet paskui save nuraminsiu.
Aš tą sugebu. Turiu įgimtą talentą.
Atsiprašau, bet aš juk buvau nuoširdus.
- Robertai! - Jam keista diena, supranti?
Aš jį pakviesiu.
Išsinuomosime pačiūžas, visa kita, ir gerai praleisim laiką.
- Tuoj grįšiu. - Žinai, kad aš išėjau, ar ne?
Kur eini?
Aš turiu grįžti.
Grįžti? Ar bent gali grįžti?
Klintai, tiesiog leisk man išeiti. Tu nenori to matyti.
Kaip suprasti? Minutėlę.
Ką ketini daryti? Iš proto išsikraustei?
Vis dar Kalėdos. Dar yra laiko.
Aš grįšiu ir mes ką nors sugalvosime,
ir tu pasikeisi.
Žmonės nesikeičia.
Dabar jau kalbam ne apie mane.
O apie tai, kad vėl bėgi nuo savo gyvenimo.
Gerai. Klausyk, tu čia, tu žmogus.
Be to, maniau, kad išties tapome…
- Tapome kuo? - Maniau, kad tapome…
supranti.
- Broliais? - Taip.
Norėjau pasakyti „draugais“, bet tebūnie „broliais“.
Taip. Aš tik… Klausyk, jei tu to nejauti ir…
Ne. Aš jaučiu. Aš…
Nenorėjau prisigalvoti, kad nebūtų keista.
Tai nėra keista.
Taip, aš jaučiu. Labai.
Nesu turėjęs brolio.
Dabar turi.
Tavo brolis liepia tau nurimti
ir eiti pačiuožinėti ant ledo su naująja mergina.
Ji mane laiko geru.
Gal toks ir esi.
- Tai dabar jau žmonės keičiasi? - Ne, aš nežinau.
Nežinau. Gal nėra greito magiško pagydymo.
Gal reikia padirbėti, niekad apie tai nepagalvojai?
Turi kasdien pabusti, išlipti iš lovos ir nuspręsti,
„Gal šiandien niekam nepalinkėsiu geros dienos?“
Nagi.
Ne!
Ką tu padarei?
Nežinau.
Taip! Matai? Štai apie ką kalbu.
Ne. Pala. Ne.
Rimtai, jūs viską ne taip supratot. Aš tik…
Ne.
Tu tik iššokai prieš autobusą, kad išgelbėtum tau brangų žmogų.
Savo brolį.
Tavo brolį.
Tai tik refleksas. Aš… Palauk, rimtai?
Jūs tuo tikri?
Mes jau seniai dirbam šį darbą, pone Brigsai.
Esam tikri.
Ką gi, gerai. Užkąskime aštraus troškinio!
Taip!
Ir vėl dainuosim? Ar tikrai bū…
Ne, viskas gerai. Prašom. Gerai, prašom.
Anksčiau maniau, kad žinau Kas žmonėms svarbu
Kai nulupi sluoksnius visus Randi save įsimylėjusius šiknius
Maniau Jei prispirs bėda
Žinojau, ką daryčiau
Gelbėčiau ne tave, o save
- Bet tu taip nepasielgei. - Turbūt nepasielgiau.
Gali būti ciniškas nusidėjėlis Įžvelgiantis tik ydas
Bet net jei pasiklydai Neprivalai likti beviltišku atveju
Gal galim nuveikti kažką gero?
Gal duoti šiek tiek daugiau?
Dirbti daugiau nei dirbom Diena anksčiau
Reikia tik trupučio gėrio
Ir daryti tai, ką gali
Naudotis proga kiekviena ir rinktis Būti geresniu žmogumi
Todėl nuveik ką nors gero
Turiu leisti visas Kalėdas Svarstydamas apie blogį ir gėrį
Manei, kad pokyčiai Įvyksta tik vienu būdu
Turi pasikeisti per vieną naktį
Bet dabar žinai, o, dabar žinai
Riba tarp gėrio ir blogio Nėra tokia aiški
O mes - tie Kurie ant jos balansuoja
Tai sprendimas, priimamas kasdien
- Du žingsniai į priekį - Vienas atgal
Bet jei stengiesi elgtis gerai Esi teisingame kelyje
Todėl pasistenk daryti gera Gal duoti šiek tiek daugiau
Dirbti daugiau nei dirbai Diena anksčiau
Dirbti daugiau
Reikia tik trupučio gėrio Ir daryti tai, ką gali
Naudotis proga kiekviena ir rinktis Būti geresniu žmogumi
- Todėl daryk gera - Ei
Tik truputį, tik truputį Tik truputį
Gal nėra stebuklingos lazdelės
Gal nėra mygtuko, kurį įjungi
Bus dienų, kai pakilsi aukštai
Ir bus dienų, kai paslysi
Gali gerų darbų padaryti Gėrį gauti ir atiduoti
Su kiekvienu raibuliu, raibuliu Kurį pasiuntei tu
- Padaryk ką nors gero - Padaryk ką nors gero
- Gal duok šiek tiek daugiau - Duok šiek tiek daugiau
Dirbk daugiau nei dirbai Diena anksčiau
Padaryk pasauliui šį tą gero
- Reikia tik trupučio gėrio - Tik trupučio
- Ir daryti tai, ką gali - Daryk, ką gali
Naudotis proga kiekviena ir rinktis Padėti kitam žmogui
Taip
- Nesvarbu, Kalėdos ar ne - Kalėdos
- Ar paprasta gegužės diena - Ar gegužės diena
Tau norėsis pasakyti
Kad stengeisi iš visų jėgų
Pakanka net trupučio
- Trupučio pakanka - Trupučio pakanka
Kad padarytum kažką gero, ei!
Nuveik ką nors gero
Nuveik ką nors gero, duok daugiau
Bus dienų, kai pakilsi aukštai
- Ei - Ei
Nuveik ką nors gero
- Mažylis Timas. - Ač…
Klintai.
Klintai!
Velnias, kaip skaudėjo.
Kas per velnias?
Jau baigėsi?
Man tikrai buvo panašu į finalą.
Ne.
Ei.
Tu gal juokauji.
Kodėl visi susibūrė aplink?
Gaivinkit ar ką. Kodėl jie tiesiog stovi?
Regis, atgaivinti jau nepavyks.
Turiu galvoje, net nežinau, ar liko, į ką pūsti orą.
Bet mes ką tik… Dainavome ir šokome.
Ką tik tapome broliais.
Ne, aš suprantu. Tikrai.
Bet tavo auka nieko nereikštų, jei nebūtų pasekmių.
Gerai, suprantu. Bet tokia pabaiga be ryšio.
Tai ne pabaiga, Klintai.
Labai tavimi didžiuojuosi.
Viskas gerai. Nebijok.
Palauk.
- Pala. - Ne. Eik į šviesą.
- Ne. Sekundėlę. - Eik į šviesą. Būk su seserimi.
- Esmė tokia. Turiu pasiūlymą. - Paskubėk.
Šiek tiek neįprastą. Išklausykit mane.
DABARTIS
Ačiū.
Tegul Mardžė iš Tyrimų biuro susitaria dėl susitikimo su Morale,
kad aptartume tą reikalą su ministru pirmininku.
Ir iki dienos pabaigos noriu visų naujų širdžių stygų.
- Bus padaryta, kapitone. - Prie darbo.
Jo, bose.
Einu į maisto furgonėlį. Nori tako?
- Taip, prašyčiau, ir ačiū, bičiuli. - Nėra už ką.
Atsiprašau, Klintai. Kas čia?
- Kuris iš jų - šių metų nedorėlis? - Jie visi.
Neskaitai mano žinučių, tiesa? Mes plečiamės, Džeikai.
Praeities Ramadano Dvasia, Ateities Hanukos Dvasia.
- Viskas iki galo. Tau patiks. - Mes neturim tiek darbuotojų.
Vėliau bus susirinkimas dėl asmeninės gerovės programos.
Džiaugsiuos, jei užsuksi.
- Taip. Gerai. Puiku. - Gerai.
- Aš užsuksiu. - Gerai, lauksiu.
- Malonu tave matyti, sese. - Labas, Klintai. O tada…
Kuo dabar užsiėmusi?
To nedorėlio byla varo mane iš proto.
Negaliu surasti širdies stygos, kurią galėtume suvirpinti.
Galiu užmesti akį?
- Prašau. - Puiku.
Tik nesinaudok tuo kaip dingstimi vėlai grįžti namo šįvakar.
Įsižeidžiau.
Grįšiu anksti.
Ne. Tu vaiduoklis. Tęskime.
Kim, namai atrodo fantastiškai.
Klintai, žinai, kad nematau tavęs. Gal galėtum…
Visada pamirštu. Atleisk.
Labas.
- Malonu tave matyti. - Malonu matyti tave.
Užeik. Jis su vaikais kieme už namo.
- Jau galima? - Taip, dar negalima.
- Jau baigta? - Negaliu jos sukonstruoti,
jei nuolat barstysiu tuos prakeiktus varžtus žolėje!
Ei, Roni. Roni, padėk. Ronaldai Džei Fišmanai Pratai, padėk!
- Gerai. - Negražiai pasielgei.
Atsiprašau, vaikai. Nenorėjau šaukti. Gerai?
- Nagi, eikšеkit. Ateikit. - Dėde Klintai!
Ateikit.
Niekad neatsibosta. Gerai.
Jis vis dar kartais išlenda.
Nieko tokio. Atleisk, kad įsibroviau.
Iškilo sunkumų su šita byla.
- Gal žvilgtelėtum, jei nieko prieš? - Ne, aš ne prieš.
- Gerai. Tikrai? - Taip.
- Puiku. Ačiū. - Taip, žinoma.
Roni! Viduje yra tualetas.
Matei, kad Renė įstojo į magistro studijas Stanforde?
Taip.
Ovenas man parašė, vos tik ji įstojo. Aš ja labai didžiuojuosi.
Sakiau. Šita nedorėlė - kietas riešutėlis, tiesa?
Taip. Bet palauk, žiūrėk. Pažiūrėk štai čia.
Matai tą virptelėjimą?
- Drugeliai. - Drugeliai. Ji buvo įsimylėjusi.
- Ne! Liaukis. - Taip.
- Visur ieškojom. Kada? Kur? - Ten neieškojot.
Dvidešimties su trupučiu. Nežinau. Reikia išsiaiškinti, kas.
Kas? Mylėjo „ką“?
Taip. „Ką“.
- Taip, manau, skamba moksliškiau. - Mylėjo ką.
Taip, žinoma.
- Girdžiu. - Aš irgi.
- Ar tai repriza? - Taip, repraiza.
- Ar repraiza? - Repriza.
- Arba… Repriza. - Taip.
Lauk dienos Ruoškis metams
O kai didžioji diena ateis pagaliau
Pasistenk paplušėti Ir juos pakeisti
Parodai jiems gyvenimą jų Ir tikiesi, kad susipras
Jei viskas klostosi be kliūčių
Galėsim švęsti Kalėdas
Šuniukas!
Džiaugiamės iš širdies Artėjančiomis šventėmis
Nes padėti kitam smagiau yra nei skanauti kiaušininį kremą
Gal mes ir mirę Bet įgyvendinam kalėdinę svajonę
Spinduliuojame Kalėdų ryto nuotaiką
Ar būna rytų žavesnių?
- Kai džiaugiesi, magiška nuotaika - Yra būtina
Keičiame visą žmoniją
Pasėjome sėklas Sužydo džiaugsmas
Dabar vienu piktu žmogumi mažiau
Darome pasauliui gera
Sėjame gėrį Kaimynystėje
Vaidinam savo vaidmenis, keičiam žmones Po vieną iš eilės
Spinduliuojame Kalėdų ryto nuotaiką Po šimts, kaip smagu
Skleidžiame Kalėdų ryto nuotaiką
Lyg mano siela rūktų sniegaeigiu
- Nedorėlį gelbstim iš pražūties nagų - Mes lyg kalėdinė giesmė
Tobulai harmoninga
Mes apsinešę nuo laimės Ir džiaugsmo
Nes esam žiauriai kietos dvasios
Darome pasauliui gera
Nes mes iš to gyvenam Sėjam…
Jei įsižiūrėsi, pamatysi, kad kelios dvasios kraipė sėdynes.
- Aš mačiau. Taip. Pastebėjau. - Tikrai?
Štai kodėl reikia išvalyti interneto paieškų istoriją.
Ir ta Kalėdų ryto nuotaika Dar tik prasidėjo
Prasidėjo
Geros dienos!
MAIKLUI GANJONUI ATMINTI SU MEILE
Bičiuliai, norit išklausyti mano dainą iki galo?
Kasdien pabundu Su svajone viena
Besisukančia mano galvoje
Klausyk, vėluoju į kitą susitikimą.
Noriu įmest akmenuką Į sraunią upę
Ir žiūrėti į nuvilnijančius raibulius
Mes viską darom kaip dera Paisome visų taisyklių
Bet ar tikrai Tuo turėtume didžiuotis?
Nes braidome vandeny Vaikų baseinėly
Nors yra vandenynai Kuriuos galėtume pakeisti
Jei nori pasiųsti raibulį
Jei nori sukelti bangą
Atsargumas ir trumparegiškumas Tau visai nepadės
Reikia gelbėti žmoniją
Ar tikrai galim pasiųsti raibulį
Plūduriuodami kojomis pakeltomis Nes bijom valtį išjudinti?
Jei niekad neįbrisim į vandenį Nesužinosim
Ar toli sklinda raibuliai
Ar nori pasiųsti Raibulį, raibulį, raibulį?
Manau, kad nori pasiųsti Raibulį, raibulį, raibulį
Pasverk pasekmes.
Pasverk galimybes.
Jei pasirinksim šitą bičą Vienas virs dviem, po to keturiais
Ir stryktelės nuo keturių iki aštuonių
Raibuliai, raibuliai, raibuliai
Taip!
Greitai, bičiuliai Jų pasidaugins iki tūkstančių
Girdite, kaip jie aidi?
Raibuliai, raibuliai, raibuliai
Po to milijonai ir milijardai Ir galo tam nėra
Visame pasaulyje Įsibėgėja pokyčiai
Pasiekia kitas planetas
Gal net ateivius
Vienas žmogus - grandininė reakcija
Raibulys, ar nori pasiųsti raibulį?
Ar nori pasiųsti raibulį? Raibulį, raibulį, raibulį?
Jei norim pasiųsti raibulį
Galintį virsti banga
Būtų jau laikas imtis darbo Reikia pakeisti šią motiną
- Draugai, tai vadinama drąsa - Tai vadinama drąsa
Reikia daugiau nei tik raibulio
Apsispręsk surizikuoti Elkimės kaip vyrai tikri
Jei tik paviršių paliesime Niekad nesužinosime
Ar toli raibuliai gali pasklist
Ar nori pasiųsti Raibulį, raibulį, raibulį?
- Ar galim pataisyti nepataisomą? - Ar jis nepataisomas?
Ar galim rizikuoti viskuo Ir surasti būdą?
- Ar galim pasiekti neįmanoma? - Ar tai neįmanoma?
Negali žinoti
Bet turiu tikėti Kad mūsų blogybių gelmėje
Yra bent lašas padorumo
Padorumo
Žinau, kad galim pasiekti Kažką stebuklingo
- Jei tik išdrįsim - Ar išdrįsim, ar išdrįsim?
- Taip, po šimts, išdrįsiu - Taip, išdrįsim
Jei norim pasiųsti raibulį
Jei norim sukelti bangą
Tada pačirškinkim stambesnes žuvis Prašykim atleidimo, ne leidimo
Reikia gelbėti žmoniją
Negalim siųsti tik raibulių
Nes vargiai ką pakeisi Atidavęs 99 %
Subankrutuosi Nes atėjo laikas galiausiai sužinoti
Ar toli sklinda raibuliai
Gerai, pone Rėjau Medisonai,
liftai - koridoriaus gale, čia - jūsų apartamentų raktas.
Palaukit, nežiūrėkit į kairę, žiūrėkit į mane.
Iškilo bėda, tučtuojau ją išspręsiu.
Nežiūrėkit į kairę.
Nudėsiu žmogų pagrindiniame vestibiulyje.
Ne.
Išvertė Sandra Siaurodinė