Lisa Cramlin her med Graham Paul.
Vi ser på eftermiddagens kamp mellem Richmond og Arsenal.
-Velkommen, Graham. -Mig en fornøjelse.
I dag var endnu en hård dag for Roy Kent i en række dårlige dage.
Under sine sidste ni kampe har Kent... mens han oftere mister bolden.
I dag var det et skændigt selvmål, der...
-Nå, der er du? -Er alle gået?
Ja, undtaget Rojas. Den pokkers knægt laver stadig øvelser.
-Sikke et røvhul. -Ja, ikke?
Har nogen bestilt en Roy med is? Hvordan er temperaturen?
Det er koldt, mand. Bare at se dig deri giver mig kuldegysninger.
-Gider du sige, jeg kvajede mig, og gå? -Niks, makker.
-Jeg sikrede nederlaget. Jeg er et røvhul. -Det var en skidt dag. Novra.
-"Novra?" -Ja, novra.
Din selvmedlidenhed er som Woody Allen på klarinet: Jeg vil ikke høre det.
Så drop det nu. Giv dig selv en pause. Okay?
Hør, du kan regne med mig. Intet kan lave om på det.
Se dig lige. En mørkhåret Oscar the Grouch.
-Tændt eller slukket? -Slukket.
Hold op med at prøve, Roy. Jeg beder dig. For alles skyld: Giv slip.
-Der har I det. -Hola, Roy.
Efter pausen ser vi på Jamie Tartts formidable dag hos Manchester City.
DER VAR ENGANG EN OLDING VED NAVN KENT...
Sådan, ja. Smukt.
Uha. Pas nu på, Kate Moss.
Der er en ny vildbasse i den britiske modelbranche.
-Ikke? -Jeg tror, vi har det.
Jeg tænkte, du havde brug for et småkagefix.
Manner. Gør den slags dig nervøs?
Det er bare en artikel om kvinder i fodboldbranchen.
Vi er kun fire: mig, Karen, Delia og Posh Spice.
At være et forbillede er da stort.
Et sted derude er der en lille pige i et lille auberginefarvet jakkesæt,
der drømmer om at blive sportsdirektør.
Hun vil læse artiklen her og tænke: "Hold da magle. Mine drømme er opnåelige."
Læser denne lille pige det kvartårlige blad om fodboldfinanser?
Hvem ved? Små piger er gådefulde.
Og fjollede og magtfulde. Jeg har opgivet at forstå dem.
Gid Higgins var her, for han ville være glad på dine vegne.
Jeg ved nu ikke, Ted.
Da Higgins sagde op, udtrykte han klart sin holdning til mig, og den var ikke rar.
Niks. Den arkiverer jeg under sortsyn. Han skal nok ombestemme sig.
-Jeg skifter emne. -Værsgo.
Hvordan er moralen op til finaleweekenden?
Jeg er stadig knust over det sidste nederlag.
-Er du? -Selvfølgelig.
-Hej, Keeley. -Hej, Ted.
-Vendte Tom Fords marketingsfolk tilbage? -Ja.
-De holder fast i de nuværende modeller. -Pokkers.
Ja, men de sagde,
at hvis de laver en kampagne med almene mænd eller satire,
står du på listen.
-Sådan. Ikke dårligt. -Må jeg lige låne dig, Rebecca?
Kom så.
Kors, hvor her lugter af fødder. Det rammer bare en straks.
Man får varm foddamp direkte op i næsen.
Du er en vatpik, Rebecca. Hvorfor har du ikke fortalt Ted det?
-Det skal jeg nok. -Hvornår?
Tænk at handle utilgiveligt mod en helt ufortjent
og så skulle kigge personen i øjnene og tilstå det.
Det har jeg prøvet.
I ottende sked jeg i Joanna Wellingtons skab.
Jeg undskyldte,
måtte ikke komme til hendes fødselsdag, og senere blev hun god igen.
Bare sig det, for fanden.
-Hvorfor sked du i hendes skab? -Aner det ikke. Jeg var 13 år.
Teenagepiger er gådefulde, dystre og farlige.
-Fint. -Det er ikke pointen.
-Okay. -Åh gud. Undskyld. Hold da op.
Jeg ved, kvinder elsker sko, men det her er da fjollet.
Undskyld. Det var sexistisk.
Jeg forventede ikke, her var nogen. Men I er her, og det er fint.
Tag jer god tid. Jeg går. Undskyld.
Hvorfor fortælle Ted det nu? Det ændrer ikke noget.
Det vil ændre min mening om dig.
David, vi har én kamp tilbage, og den er mod Man City.
Vi vil slutte af som Willie Nelson: i røg og damp. Ikke?
Hvad siger Trent Crimm? Du er vist fra Daily Planet, ikke?
-Trent Crimm, The Independent. -Nå ja. Hvad er spørgsmålet?
Mange af dine yngre spillere er blevet bedre i din tid.
Og så er der Roy Kent. Han spillede elendigt sidst. En kommentar?
Tja, selv Roy ville sige, det ikke var hans bedste dag.
Men I skal vide, at Roy Kent er holdets rygrad.
Lad os prøve noget nyt. Hvis du er introvert, så ræk hånden op.
I får de næste spørgsmål. Fik jer!
Hvis I var introverte, havde I været tavse som kirkemus.
Medmindre kirken er Westboro Baptist. De klapper aldrig i.
Hej, venner. Hvad så?
-Tag plads. -Okay.
Jeg forventer improviseret komik, eller at I fortæller mig, I er et par.
Begge dele er jeg med på, for jeg er på jeres side.
-Vi må fjerne Roy fra startopstillingen. -Jaså. Okay.
-Det var ikke én dårlig kamp. -Hans alder mærkes.
Han har begået store fejl i de seneste fem kampe.
-De har bare ikke bidt os i røven endnu. -I går var der tandmærker på vores røve.
Dybe mærker. Den slags, man normalt må betale for.
REBECCA JEG MÅ TALE MED DIG
Venner... Jeg bænker ikke Roy. Han er vores anfører.
Men I skal vide, at jeg værdsætter jeres input... Selv, når I tager fejl.
Jeg håbede på komik... Jeg stikker af.
-Har du betalt for at blive bidt? -Nej da.
-Nå, undskyld. -Jeg blev betalt.
Hvor?
-Hej. Hvad så? -Jeg må fortælle dig noget.
Jeg er lutter øren.
Jeg siger det bare uden omsvøb. Jeg går direkte til sagen.
Ingen irriterende udenomssnak eller prokrastinering.
Prokras... Det er et godt ord. Prokrastinering. Prokrastinering.
Hvad er etymologien mon?
"Pro" er selvfølgelig godt, men hvad med "krast"?
-Pas. Lad os slå det op. Har du en ordbog? -Ikke på mig. Er du okay?
-Mig? -Ja.
Jeg har det glimrende. Jeg er helt på toppen.
-Ted, kan vi gøre det senere? -Klart. Jeg spoler bare tilbage.
Åh gud, åh gud, åh gud.
Bare sig det. Jeg er voksen. Jeg kan fandeme... Få styr på dit lort.
Få styr på dit lort. Åh gud.
Surprise.
-Rupert. -Du virker nervøs. Hvor er Higgins?
-Jeg har fyret ham. -Hvorfor? Higgins er den bedste.
Det eneste negative ved ham er, at når han lånte en kuglepen,
gnaskede han på enden som en nervøs hundehvalp.
-Dygtig hund. -Nå, men han er væk.
Sikke en skam. Så tager han måske imod mit tilbud.
Rupert, vil du købe klubben tilbage...
Nej, jeg vil fortælle dig noget, før du hører det andetsteds.
Bex og jeg skal have et barn.
Surprise igen.
-Men du har altid sagt... -Kan vi ikke opføre os som modne voksne?
Du er da rigeligt moden. Du er næsten 70, og nu skal du være far?
Er du en figur fra Biblen?
Når dit barn når puberteten, er du en bunke støv og et sort Amex-kort!
-Rolig, kære. -Det skal du ikke kalde mig.
Folk ændrer sig. Jeg vil have et barn.
Jeg ville vel bare ikke have et med... før nu.
I sidste ende handler det jo om at være sammen med den rette.
-Selvfølgelig. -Det glæder mig, at jeg selv fortalte det.
Tænk, hvis du havde læst det i pressen. Pøj, pøj mod Man City.
-Jeg må fortælle dig noget. -Deja-vu.
-Jeg er en møgkælling. -Nej, den del er ny.
Ted, jeg løj for dig.
Jeg hyrede dig for at få holdet til at tabe.
Jeg ville have, at du fejlede, og jeg saboterede dig løbende.
Jeg hyrede fotografen, der tog billedet af dig og Keeley.
Jeg arrangerede interviewet med Trent i håb om, at han ville ydmyge dig.
Og jeg igangsatte transferen af Jamie, selvom du bad mig lade være.
Klubben er det eneste, Rupert går op i, og jeg ville ødelægge den.
Jeg ville såre ham, lige så meget som han har såret mig.
Og jeg var ligeglad med, hvem det gik ud over.
Alle I gode mennesker vil bare gøre en forskel.
Jeg er virkelig ked af det.
Hvis du vil sige op eller gå til pressen, forstår jeg det.
-Jeg tilgiver dig. -Du... Hvad? Hvorfor?
Skilsmisser er svære.
Det er ligegyldigt, om man selv går, eller om man bliver forladt.
Man gør skøre ting.
For pokker, jeg er blevet fodboldtræner. I London.
Det er skørt.
Ja... Men det job, du gav mig, har ændret mit liv.
Jeg kom væk og kunne se virkeligheden i øjnene.
Men du og jeg... Vi har det helt fint.
-Ted. -Giv mig nu hånden. Min arm er...
Jeg mener, at hvis man holder af nogen og har lidt kærlighed i sit hjerte,
er der ikke noget, man ikke kan overvinde sammen.
-Du taler ikke kun om os to, vel? -Måske. Måske ikke.
-Okay. -Jeg skal skifte, før vi øv... træner.
Det er ligegyldigt. Godt at se dig hernede, chef.
Du løfter stemningen.
Lad os komme i gang. Alle mand herhen. Kom så.
Husk, at kroppen er som daggammel ris.
-Den skal varmes ordentligt op. -Madforgiftning er ingen spøg.
Engang kastede jeg op, mens jeg havde diarre.
Det hænder. Vil andre dele en oplevelse?
Tænk at kunne begge dele samtidig. Kroppen er et mirakel.
Fin vinkel. Den kan jeg lide.
Gutter, fart er essentiel. Men at kunne ændre retning hurtigt?
Det er som Kanyes 808s & Heartbreak. Det får ikke nok anerkendelse.
Op på række ved Nates kegler.
Nu skal I høre.
Den sidste, der sætter i løb, standser og løber igen, er et råddent æg.
Jeg fandt på en vits i badet i morges.
Hvad siger en britisk ugle?
Beard, hvad siger en britisk... Jeg sagde...
Man skulle tro, jeg jagtede dig med en busser.
Okay. Fint nok. Jeg forstår. Det handler om Roy, ikke?
Jeg får den kolde skulder og tavshed. Sikke en kombination.
Følger der en mellemstor sodavand med? Fint.
Nate, hvad siger en britisk ugle?
Nå, så du lader, som om du ikke hørte mig, og så går du bare?
Ja... Er det sådan, vi leger nu?
Jeg er da ligeglad. Jeg fokuserer på træning.
Sådan, Dani. Giv den gas. Kom så.
-Fandens. -Det er fint, Roy!
-Fandens. -Kom nu, Roy!
-Du kan godt, Roy. -Fandens.
Sådan. Brug dine bandeord, Roy. Ud med dem.
Pokkers.
Okay.
Ja.
Nå, der er du.
Hej.
-Der er andre ledige pladser. -Tja, men min billet er til den her.
-Hvordan har du det? -Fint. Dig?
Godt. Jeg har set en video på nettet,
hvor en killing og en kylling bliver venner og hænger ud sammen.
-Den var... Lad mig finde den. -Hvad vil du?
Det er spøjst, for når min mor vil drøfte noget alvorligt,
begynder hun med at sige noget om,
tja, et eller andet mærkeligt eller vildt pænt.
Så jeg tænkte, at tanken
om en kat og en fugl, der er venner, er rar.
-Roy, vi har drøftet startopstillingen... -Du skal ikke vove på at bænke mig.
-Vi taler bare. -Ja, du ævler altid løs.
Du ævler om, at jeg kan regne med dig.
-Det kan du. -Pis med dig.
Du spillede pålidelig. Du er fuld af lort. Du kan rende mig. Rend mig!
Der er mange overraskelser i omløb... Såsom det der lillebitte skæg.
Det kaldes et Van Dyke. Det er opkaldt efter den flamske maler.
Det får mig til at se ud, som jeg har det... Kølig.
-Hvad synes fru Higgins? -Hun føler rødglødende had mod det.
Godt så. Hør nu.
-Jeg har fortalt Ted det hele. -Hvordan gik det?
Ved du, hvad den lille lort gjorde? Han tilgav mig.
-Forbandede røvhul. -Ja, ikke?
Men det var ikke derfor, jeg kom. Jeg vil sige undskyld til dig for...
...den skrækkelig behandling, og at jeg tvang dig med i min dumme plan.
Det må du virkelig undskylde, Higgins.
Hold da op... Tak, Rebecca.
-Jeg fór vild for en stund. -Ja.
-Men nu er jeg på rette kurs. -Det ses. Det klæder dig.
Modsat det skæg. Undskyld. Jeg kunne ikke lade være.
-Jeg har aldrig haft et barn i huset før. -Hvad med Jamie?
Hun skal ikke rende for meget rundt. Hun må ikke finde min vi... brator.
Det bliver svært. Hendes mor sagde: "Ingen elektronik."
-Nå... hvordan har du det så? -Fint.
Jeg synes faktisk, børn er utrolige.
Hendes nye tænder skubber de gamle ud. Kroppen er et mirakel.
-Sidst jeg blev bænket... -Nå, du er klar til ærlig snak. Fedt.
Lige et øjeblik... Sæt dig.
Tag den... Nu er vi begge klar. Sig frem.
Roy Kent har været holdets bedste spiller, siden han var barn.
Jeg kan lide at være Roy Kent.
Jeg kan vist ikke håndtere at være en taber, der hedder Roy.
"Hvad så, Roy? Hvad går du og laver?" "Ikke en skid."
Kors, hvor er mænd, der har ondt af sig selv, sexede.
-Hold op. -Jeg mener det.
Hvis du siger, hvor svært det er at leve af at spille bold, kommer jeg nok.
Det er ikke bare et spil... Det er det eneste, jeg kender til.
Det er min identitet. Hele min identitet.
Phoebe? Phoebe, gider du lige komme her?
-Du havde ret. Zeppelin er vildt gode. -Vent, til du hører Cream.
Men først vil jeg bede dig lukke øjnene.
Godt. Kan du beskrive din onkel Roy? Alt det, du kan finde på. Værsgo.
Tja, han er min onkel. Hans skæg kradser.
Han køber is til mig. Han bander meget.
Han er rigtig sjov, og jeg elsker ham.
Flot, Phoebe.
Se selv. Jeg hørte intet om fodbold.
Det er da røvligegyldigt. Hun er seks år.
Pointen er, at du ikke ved, hvad folk tænker om Roy Kent.
For det andet er det eneste vigtige, hvad du synes om Roy.
Spiller din pige skak med en anden fyr?
-Jep. -Grove løjer.
-Hun spiller bare spillet. -Hold modet oppe. Du er en smuk mand.
Hej, gutter.
-Det er mange øl bare til os. -Jeg antog, det gik skidt med Roy.
Beard, du yder naturligt omsorg. Som Chief i Gøgereden.
Jeg er nu mere en Taber-type.
Men faktisk nåede jeg aldrig at fortælle Roy det.
Drop det blik. Han regnede det selv ud.
Jeg kan se, det glæder dig, men jeg har tænkt over det.
Roy starter inde mod Man City.
At bænke ham er ikke alene ydmygende. Det kan påvirke hans levebrød.
Du ved, jeg ikke fokuserer på at vinde, for sådan måler man ikke succes.
Jo, for fanden!
Hvem har stukket en knaldperle op i din bag og sat ild til?
Det har du! Jeg er led og ked af det.
Jeg forstod filosofien i Kansas. Men de var børn. De her er professionelle.
At vinde er vigtigt for dem. Og det er vigtigt for mig. Og det er fint.
-Ikke, Mae? -Amen, for fanden da.
Fat nu, at nederlag har konsekvenser. Taber vi, rykker vi ned.
Så er det slut, og det hele har været forgæves.
Hvis du prioriterer en spillers følelser højere en træners pligt...
Jeg drikker ikke med så selviske folk.
-Aldrig har jeg set noget så sexet. -Saml dine ting.
Hun udnyttede dig... Skakmat, makker.
-Ellers tak. -Nøddeallergi?
Jeg har fingerallergi.
Hvad kan jeg tilbyde? Jeg har rødvin. Jeg har te.
-To dage gammelt pastavand. -Te er fint.
Undskyld, jeg bad dig rende mig. Jeg skjuler normalt min vrede bedre.
Synes du det?
"Kend dig selv." Hvil i fred, Sokrates.
Jeg fortalte min niece, jeg måske ikke skulle spille. Hun ville ud at spise is.
I det mindste har du en at tale med. Hvordan var isen?
-God. Det er jo, for helvede, is. -Ja, is er det bedste.
Det er som at se Billy Joel live. Det skuffer aldrig.
Men det giver mig luft i maven. Is, ikke Billy Joel.
-Jeg spurgte, om hun så ville se kampen. -Ja?
Den lille lort sagde ja uden at blinke. Direkte op i mit ansigt.
Sådan er showbiz jo.
Jeg svor aldrig at se Rap fyr i L.A. igen, da de udskiftede moster Viv.
Men så længe de lod Carlton være Carlton, var jeg tryllebundet.
Alfonso Ribiero er den største fysiske komiker i det 19., 20. og 21. århundrede.
Beviset er her.
Ikonisk, ikke?
Hvordan reagerer man, når en voksen mand danser som Carlton?
Selv som silhuet er det genkendeligt.
Man ved, præcis hvem det er. Det er selveste Alfonso...
-Så stopper du! -Undskyld, fr. Shipley!
Det har stået på hele ugen.
Nå, men ved du, hvad vi kan? Du har jo været skadet.
Vi siger, du ikke kan spille.
Det ville hjælpe, hvis jeg vil skifte næste sæson.
-Måske til en klub, hvor jeg starter inde. -Hold op.
Eller hvis jeg, gud forbyde det, skal spille i satans USA,
hvor jeg ville dominere.
De ville sige: "Nå, så det er fodbold."
Jeg foretrækker selvfølgelig at se dig til træning i morgen og på banen.
Men du må jo gøre, som du synes.
-Må jeg tænke over det? -Ja, ellers er du da et dumt pøllefjæs.
Svar mig ærligt. Det er en spøg, ikke? Det med te.
Når der ingen turister er... I ved, det smager elendigt.
-Nej. Jeg er vild med det. -Nej, du gør ej. Det er duesved.
Simpelthen skrækkeligt.
Ja.
Drop den lille, og få den høje tilbage. Han har større hænder.
Så er det småkagetid!
-Higgins! Du er tilbage! -Ja.
Sådan. Jeg ved, nogle synes, jeg er gammeldags,
men nu siger jeg det. Ja, for fanden.
-Godt at se dig. -I lige måde.
-Værsgo, chef. -Tak, Ted.
Du skal smage en af dem.
Nej, han skal ej. Det er fint at dele, men jeg har også til ham.
-Hvad? Hvordan vidste du det? -Jeg fornemmede, du ville være her.
-Ja. -Hold da op.
Faktisk er de til Trent Crimms datter, der fylder tre i dag.
-Men du bør få dem. -Hvad? Nej, hold op.
-Hun vil ikke huske det. -Har du lovet hende dem?
Ja, hun har glædet sig længe, men hun er tre. Hun overlever.
Jeg insisterer.
Jeg laver bare fis.
Jeg forudså alt det her og lavede dem til dig.
Tak.
Godt så. Vi ses. Kom så, Greyhounds!
De er absolut til en lille pige.
Måske synes han, du er fjollet, legesyg og gådefuld.
Måske.
Gutter, nu skal I høre her.
-Lasso. -Beard.
-Så... -Jeg ved, det passer skidt.
Men jeg har været reelt syg, siden jeg gik væk fra dig forleden.
Og i nat drømte jeg, at jeg hakkede dig ihjel som en krage.
Undskyld.
Det er fint, Nate. Alt vel her.
Men gør mig en tjeneste.
Sig undskyld i drømmen for god ordens skyld.
-Klart. -Tak.
Gutter, vi står over for noget af en kamp.
Så jeg må bede jer alle...
Undskyld... Min seksårige niece fandt min kærestes vibrator.
Så vi fik lavet huller i hendes ører for at slette mindet.
Det har jeg prøvet.
-Må jeg sige noget? -Ordet er dit, anfører.
Andetholdet slår fandeme førsteholdet i dag.
Godt, gutter! Se at gøre jer færdige, så f vi det afgjort. Kom så.
TRO
Tekster af: Natascha Tøsse