Su jumis - Liza Kremlin ir Gremas Polas.
Aptarsime šio vakaro „Ričmondo“ ir „Arsenalo“ rungtynes.
- Labas vakaras, Gremai. - Ačiū, kad pakvietėte, Liza.
Taigi, šiandien Rojui Kentui - dar viena nesėkminga diena.
Per paskutines devynerias rungtynes
jis beveik dvigubai dažniau prarasdavo kamuolį.
O šiandien - gėdingas įvartis į savo vartus...
Štai kur tu.
Visi išėjo?
Taip, pone. Visi, išskyrus Rochą.
Tas išprotėjęs vaikis vis dar treniruojasi.
Kvailys, bliamba.
- Įsivaizduoji? - Aha.
Kažkas užsisakė Rojų su ledukais?
Kaip čia pas tave?
Šalta, žmogau.
Vien pažiūrėjus į tave, per nugarą šiurpuliai nubėga.
Gal tiesiog pasakyk, kad aš viską sušikau, ir išeik?
Nesulauksi, žmogau.
Per mane prakišom. Aš - nevykėlis.
Nusiramink. Tau tiesiog nepasisekė. Didelio čia daikto.
„Didelio čia daikto“?
Didelio čia daikto.
Tu kritikuoji save taip, kaip Vudis Alenas groja klarnetu.
Aš nenoriu to girdėti. Aišku?
Liaukis. Nekankink savęs. Girdi?
Manim gali pasikliauti. Taip visada buvo ir bus.
Pamatytum save iš šono. Atrodai tikrai sušalęs.
- Palikti ar išjungti? - Išjunk.
Galėtum nebežaisti, Rojau. Prašau, dėl mūsų, dėl tavęs.
Jau gana.
- Štai taip. - Hola, Rojau.
Trumpa pertraukėlė. Po jos aptarsime
fantastinį Džeimio Tarto ir „Manchester City“ pasirodymą.
KARTĄ GYVENO SENUKAS KENTAS...
Taip. Labai gerai. Taip. Nuostabu.
O, varge. Slėpkis į krūmus, Keite Mos.
Anglijos madų podiumą užkariauja nauja gražuolė.
- Ką? Ane? - Gerai, manau, viskas.
Atnešiau, jei kartais užsinorėtum palepinti save skanėstais.
Nieko sau. Tau patinka toks darbas?
Tai - straipsniui apie moteris futbole. Nieko čia ypatingo.
Mūsų tokių yra keturios: aš, Karen, Delija ir Poš iš „Spaisių“.
Liaukis. Būti sektinu pavyzdžiu - didžiulė atsakomybė.
Galbūt atsiras kokia nors maža mergaitė, kuri,
pamačiusi tave su griežtu baklažano spalvos kostiumėliu,
ims svajoti apie sporto klubo vadovės darbą.
Ji perskaitys tą straipsnį ir pagalvos:
„Vajetau. Mano svajonė gali išsipildyti.“
Nori pasakyti, kad mažos mergaitės skaito žurnalus apie finansus ir futbolą?
Ką gali žinoti? Tos mažos mergaitės - tokios paslaptingos.
Paikos ir stiprios. Aš jau seniai nuleidau rankas, bandydamas jas suprasti.
Žinai, gaila, kad Higinsas to nemato,
nes jis tikrai didžiuotųsi tavim.
Nežinau, Tedai.
Kai Higinsas nusprendė išeiti, jis labai aiškiai pasakė,
ką apie mane galvoja, ir pasididžiavimo nebuvo nė lašo.
Tu neteisingai galvoji. Girdi?
Patikėk, jis tikrai sugrįš.
- Gerai. Noriu pakeisti temą. - Pirmyn.
Kokia žaidėjų nuotaika prieš finalines rungtynes savaitgalį?
Man dar ir dabar širdį skauda dėl pralaimėtų rungtynių.
Tikrai?
Žinoma.
- Labas, Kyle. - Sveikas, Tedai.
Klausyk, ar rinkodaros atstovai iš „Tom Ford“ susisiekė su tavim?
Susisiekė, taip.
Pasakė, kad naujų modelių jiems kol kas nereikia.
O, gaila.
Ir man. Bet pažadėjo,
kad jei kada ieškos modelių iš gatvės ar sugalvos satyrinę kampaniją,
pirmiausia kreipsis į tave.
Smagu. Nieko sau. Geras.
Galime šnektelėti, Rebeka?
Prašau.
Dieve, dvokia nešvariomis kojomis.
Tiesiog kvapą užgniaužė. Nieko nejauti?
Baisu. Lyg kažkieno kojos būtų prie pat nosies. Neužuodi?
Esi užkietėjusi apsimetėlė, Rebeka.
Kodėl dar nepasakei Tedui?
Būtinai pasakysiu.
Kada?
Įsivaizduok, tu padarei kažką nedovanotino kažkam, kas to nenusipelnė.
Kaip jam pažiūrėti į akis ir prisipažinti?
Man nereikia įsivaizduoti. Žinau tai iš savo patirties.
Aštuntoje klasėje prišikau į Džoanos Velington spintelę.
Aš atsiprašiau,
ji nepakvietė manęs į gimtadienį, bet po savaitės mes susitaikėm.
Tiesiog imk ir pasakyk.
Atsiprašau, o kodėl prišikai į jos spintelę?
Nežinau. Man buvo 13-ka.
O ką? Paauglės yra nenuspėjamos, bjaurios ir pavojingos.
- Supratau. - Mes kalbam ne apie tai!
- Žinoma. - Dieve mano.
Atsiprašau. Tai bent.
Žinau, kad moterys pakvaišusios dėl batų, bet šito jau per daug.
Atsiprašau, nuskambėjo seksistiškai.
Tiesiog nesitikėjau čia ką nors sutikti.
Bet jei jau esat čia, aš nieko prieš.
Būkit, kiek norit. Taip. Aš išeinu. Atsiprašau.
Koks dabar tikslas Tedui ką nors sakyti?
Tai nieko nebepakeis.
Tai pakeistų mano nuomonę apie tave.
Žinote, Deividai, liko paskutinės šio sezono rungtynės su „Manchester City“,
ir mūsų tikslas - užbaigti sezoną pergalingai.
Taip?
Gal Trentas Krimas?
Jei nešlubuoja mano atmintis, iš „Iliustracijų vaikams“?
Trentas Krimas, „The Independent“.
Taip. Teisingai. Tiksliai. Ko norėtumėte paklausti, Trentai?
Jums vadovaujant, dauguma jaunųjų žaidėjų išties patobulėjo.
Tačiau noriu paklausti apie Rojų Kentą.
Per paskutines rungtynes jis pasirodė apgailėtinai. Ką pasakysite?
Na, reikėtų klausti paties Rojaus. Jis pasakytų, kad jam tiesiog nepasisekė.
Bet aš noriu pasakyti,
kad Rojus Kentas yra šios komandos pagrindas.
Gerai, siūlau pakeisti klausimų uždavimo tvarką.
Intravertai, pakelkite rankas.
Galėsite užduoti man kelis klausimus.
Tai buvo pokštas!
Jei tikrai būtumėt intravertai, sėdėtumėt tyliai kaip pelės bažnyčioj.
Nebent tai - Vestboro baptistų bažnyčia, kurioje rėkauja garsiausiai iš visų.
Sveiki, bičiuliai. Kas atsitiko?
Sėskis.
Gerai.
Jaučiu, kad parodysit man juokingą improvizaciją
arba prisipažinsit, kad vienas kitą įsimylėjot.
Manęs niekas nenustebins. Esu labai tolerantiškas.
Rojų reikia išbraukti iš startinės komandos sudėties.
Štai kas. Aišku.
Tai nebuvo vienkartinis blogas žaidimas, treneri.
Amžius daro savo,
per paskutines penkerias rungtynes jis pridarė reikšmingų klaidų.
Tik jos dar mums neatsirūgo.
Tačiau vakarykštė jo klaida paliko randą.
Ir gilų. Tokį, už kurį dažniausiai tenka mokėti.
REBEKA ARBA BOSĖ MAN REIKIA SU TAVIM PASIKALBĖTI.
Vyručiai... Rojus nesėdės ant atsarginių suolelio.
Jis - mūsų kapitonas.
Bet aš labai vertinu jūsų nuomonę.
Net jei ji klaidinga.
Tikrai tikėjausi, kad tai bus improvizacija.
Lekiu.
- Kam nors sumokėjai už tą randą? - Ne, aišku, kad ne.
Atsiprašau. Aš...
Man sumokėjo.
Kur?
Labas. Kaip sekas?
Privalau tau kai ką pasakyti.
Klausau ištempęs ausis.
Gerai, nepradėsiu išsisukinėti.
Tiesiog... eisiu tiesiai prie reikalo.
Jokio mulkinimo, nes tai erzina,
ir, žinoma, jokio vilkinimo.
Vilki... Geras žodis, ar ne?
Vilkinimas. Vilkinimas.
Įdomu būtų sužinoti šio žodžio etimologiją.
Pradžia - aiški, bet pabaiga?
Neturiu supratimo. Gal reikėtų pasidomėti?
- Gal turi žodyną? - Deja, ne. Tau viskas gerai?
- Man? - Aha.
Tiesiog puikiai!
Taip, puikiau nebūna.
Tedai, gal galime pasikalbėti vėliau?
Taip, žinoma. Be problemų. Tik atsuksiu atgal juostą.
O Dieve. Dieve mano.
Imk ir padaryk. Esi suaugusi moteris.
Tiesiog reikia... Išsrėbk privirtą košę.
Išsrėbk privirtą košę. Taip. O Dieve.
Staigmena.
- Rupertai. - Atrodai susirūpinusi.
Kur Higinsas?
Aš jį atleidau.
Kodėl? Higinsas - puikus darbuotojas.
Jis turėjo tik vieną neigiamą savybę:
kai tik pasiskolindavo iš manęs rašiklį,
būtinai apgrauždavo jo galiuką, kaip koks mažas šunytis.
Geras šunelis.
Taigi, jo nėra.
Gaila. Ką gi. Gal dabar jis priims mano pasiūlymą.
Klausyk, Rupertai, atėjai čia norėdamas atgauti klubą ar...
Ne, norėjau tau pranešti naujieną, kol nesužinojai jos iš kitų.
Mudu su Bekse turėsime vaiką.
Dar viena staigmena.
- Bet tu visad kartojai... - Elkimės kaip du suaugę žmonės.
Tu - pakankamai suaugęs, tikrai.
Tau beveik 70 metų ir tu tapsi tėvu?
Gal tikiesi amžinojo gyvenimo?
Kai tavo vaikas lytiškai subręs,
tu būsi sukriošęs senis su auksine kredito kortele kišenėj.
Nagi, brangioji.
Aš tau - ne brangioji.
Žmonės keičiasi. Aš tikrai noriu vaiko.
Tiesiog tikriausiai aš jo nenorėjau su...
Anksčiau.
Na, juk svarbiausia, kad šalia būtų tinkamas žmogus, ar ne?
Žinoma.
Labai džiaugiuosi, kad pats pranešiau šią naujieną.
Man nebūtų patikę, jei būtum sužinojusi iš žiniasklaidos.
Sėkmės rungtynėse su „Manchester City“.
Privalau tau kai ką pasakyti.
Dežavu.
Aš - tikra kiaulė.
Kažkas naujo.
Tedai, aš tau melavau.
Aš tave pasamdžiau norėdama, kad komanda pralaimėtų.
Norėjau, kad tu susimautum,
todėl kiekviena pasitaikiusia proga kišau tau pagalius į ratus.
Tai aš pasamdžiau fotografą, kad nufotografuotų jus su Kyle.
Suplanavau interviu su Krimu tikėdamasi, kad jis išdės tave į šuns dienas.
Aš pasirūpinau, kad atsiimtų Džeimį Tartą,
nors tu ir prašei, kad to nedaryčiau.
Šis klubas yra svarbiausias dalykas Ruperto gyvenime. Norėjau jį sunaikinti.
Sukelti jam tiek skausmo ir kančios, kiek jis man sukėlė.
Ir man buvo nusispjaut, kuo aš naudojausi, ir ką įskaudinau.
Visus jus, gerus žmones, kurie tik stengėsi kažką pakeisti.
Tedai, atleisk man.
Jei nori mesti darbą arba sukviesti spaudos konferenciją, aš viską suprasiu.
Aš tau atleidžiu.
Tu... Ką? Kodėl?
Skyrybos yra skausmingas dalykas.
Ir visai nesvarbu, ar tu palieki kažką,
ar... kažkas palieka tave.
Dėl to žmonės krečia kvailystes.
Po galais, aš treniruoju futbolininkus. Ir ne kur nors, o Londone.
Tai - jėga.
Taip.
Darbas, kurį man davei, pakeitė mano gyvenimą.
Turėjau progą viską suvokti ir sudėlioti į vietas.
Taip, bet tu ir aš...
Mes - draugai.
Tedai.
Nagi, tiesiog paspausk man ranką. Man jau pavargo...
Žinai, manau, kad jei tau kas nors rūpi
ir jei turi nors truputį meilės širdyje,
nėra nieko, ko negalėtum įveikti kartu.
Supranti, ką noriu pasakyti?
Juk tu kalbi ne tik apie mus, tiesa?
Gal. O gal ir ne.
Aišku.
Turiu persirengti praktikai... treniruotei.
Koks skirtumas?
Malonu, kad užsukai pas mus, bose.
Be tavęs čia būna nuobodu.
Ką gi, pradedam?
Nagi. Visi, čia. Judinkitės.
Ką gi, vyručiai, atminkite, kad jūsų kūnas - kaip vakarykštis maistas.
Jei gerai nepašildysite, bus blogai.
Apsinuodijimas maistu - ne juokas.
Kartą man buvo taip: vienu metu ir vėmiau,
ir viduriavau.
Jo. Pasitaiko. Kas dar nori pasidalinti savo potyriais?
Ir tas, ir tas vienu metu?
Kūnas yra stebuklas.
Taip. Puikus pastebėjimas. Ačiū.
Taigi, vyručiai, visi žinome, kad greitis yra labai svarbu.
O mokėti sustoti ir staiga pakeisti kryptį?
Bet tai - kaip Vesto albumas „808s & Heartbreak“.
Iki galo neįvertinta.
Ką gi, stojam prie kūgių, kuriuos sustatė Neitas. Pirmyn.
Ir dar.
Kas paskutinis, tas - supuvęs kiaušinis. Pradedam.
Treneri, šįryt besimaudydamas sugalvojau juokelį.
Ką sako angliška pelėda?
Treneri, ką sako angliška...
Klausiau, ką...
Elgiesi taip, lyg vyčiaus tave norėdamas užmesti snarglį.
Tiek to. Gerai. Supratau.
Viskas dėl Rojaus, taip?
Demonstratyvus ignoravimas ir tylėjimas. Pilnas komplektas.
O gėrimas priklauso?
Tiek to.
Neitai, žinai, ką sako angliška pelėda?
Apsimesi, kad negirdi manęs,
ir nueisi?
Gerai.
Jūs taip, ane?
Ir eikit velniop. Sutelksiu dėmesį į treniruotę.
Labai gerai, Dani. Šaunuolis. Nagi.
- Šūdas. - Viskas gerai, Rojau.
- Šūdas! - Greičiau, Rojau!
- Tu gali, Rojau. - Šūdas!
Drąsiau. Pavaryk, Rojau. Pavaryk.
Velnias.
Gerai.
Štai kur tu.
Sveikas.
Čia milijonas tuščių vietų.
Na, ši vieta nurodyta mano biliete.
Kaip sekas, Rojau?
Puikiai. O tau?
Viskas gerai, taip.
Internete mačiau filmuką,
kaip kačiukas susidraugavo su viščiuku
ir nė per žingsnį vienas nuo kito nesitraukia.
Tai... Na, tuojau tau parodysiu. Tuojau, palauk.
Apie ką tu čia?
Juokinga. Žinai, kai mama norėdavo su manim apie ką nors pasikalbėti,
ji... na, žinai, pradėdavo kalbą
nuo, nežinau, kažko keisto, malonaus.
Ir, taip, pamaniau, kad istorija
apie gražius katino ir paukščio santykius čia labai tiks.
Žinai, Rojau, aptarinėjome startinę sudėtį rungtynėse su „Manchester City“...
Nebandyk. Nedrįsk manęs sodinti ant atsarginių suolelio.
- Ne, aišku. Noriu pasikalbėt, Rojau... - Nieko daugiau nedarai, tik kalbi.
Paistai, kad galiu pasikliauti tavim.
- Tu tikrai gali manim pasikliauti. - Nemalk šūdo!
Apsimeti, kad laikaisi žodžio. Esi sumautas melagis, bliamba.
Atsiknisk nuo manęs. Šikt eik!
Kiek netikėtumų.
Pavyzdžiui, ta barzdelė.
Tokią barzdelę turėjo garsus XVII amžiaus flamandų dailininkas.
- Taip. - Ji atspindi tai, kaip jaučiuosi.
Atsipūtęs.
O ką apie ją sako ponia Higins?
Ji jos nekenčia kaip nežinau ko.
Gerai. Klausyk...
Aš prisipažinau Tedui. Viską jam pasakiau.
Ir kuo viskas baigėsi?
Žinai, ką tas šiknius padarė? Jis man atleido.
- Sumautas šiknius. - Patikėk.
Bet aš atėjau ne dėl to.
Noriu atsiprašyti, kad...
Negražiai su tavim elgiausi
ir priverčiau būti savo kvailo ir vaikiško plano bendrininku.
Nuoširdžiai tavęs atsiprašau, Higinsai.
Ačiū, Rebeka.
Kurį laiką buvau tapusi kitu žmogumi.
Bet dabar aš vėl esu aš.
Patikėk. Tokia tu man labiau patinki.
Ko nepasakyčiau apie tą barzdą.
Nepyk. Nesusilaikiau.
Mano namuose dar nėra buvę vaikų.
O kaip Džeimis?
Tik reikia pasaugoti, kad ji čia nešniukštinėtų.
Nenorėčiau, kad ji rastų mano vibratorių.
Taip, būtų negerai. Jos mama sakė, kad neduočiau jai jokios elektronikos.
Na, kaip tau sekas?
Normaliai.
Vaikai yra neįtikėtini.
Nauji dantys išstumia senus dantis.
Kūnas yra stebuklas.
Žinai, kai paskutinį kartą sėdėjau ant atsarginių suolelio...
Esi pasiruošęs rimtam pokalbiui.
Nuostabu.
Minutėlę.
Eikš, sėskis.
Imk.
Gerai, dabar abu pasiruošę. Kalbėk.
Rojus Kentas buvo geriausias žaidėjas visose komandose, kuriose jis žaidė,
nuo pat vaikystės.
Man patinka būti Rojum Kentu.
Nežinau, kaip reikėtų gyventi, tapus kažkokiu nevykėliu buvusiu Rojum.
„Viskas gerai, Rojau?“ Aha. „Ką tu?“ Nieko.
Dieve. Manau, kad vyrai, kurie savęs gailisi, tokie seksualūs.
- Liaukis. - Ne. Aš rimtai.
Jei dar pradėsi man pasakoti, kaip tau sunku užsidirbti pragyvenimui,
galiu patirti orgazmą.
Man tai nėra tik žaidimas.
Tai yra viskas, ką moku.
Man futbolas yra viskas.
Tai - mano gyvenimas.
Fybe?
Gali ateiti minutėlei?
Tu buvai teisi. „Led Zeppelin“ - jėga.
Tu dar negirdėjai „Cream“.
O dabar galėtum užmerkti akytes?
Gerai. Apibūdink savo dėdę Rojų.
Sakyk viską, ką galvoji. Nagi.
Na, jis yra mano dėdė. Jo barzda duria.
Jis man perka ledų.
Jis labai keikiasi.
Jis yra labai fainas.
Ir aš jį labai myliu.
Šaunuolė, Fybe.
Matai? Nė žodžio apie tai, kad esi futbolininkas.
Kam įdomūs jos paistalai? Ji - šešerių metų mergaitė.
Esmė ta, kad tu nežinai, ką žmonės galvoja apie Rojų Kentą.
Antra, svarbiausia yra tai, Rojau Kentai, ką apie Rojų galvoji tu.
Tavo buvusi panikė žaidžia šachmatais su kažkokiu diedu?
- Aha. - Žiauru, bliamba.
Ji paprasčiausiai žaidžia.
Būk vyras, aišku?
Esi geras žmogus.
Sveiki, bičiuliai.
Nemažai alaus dviem.
Pamaniau, kad būsi susinervinęs po pokalbio su Rojum.
Treneri, tu labai rūpestingas. Kaip vadas iš „Skrydžio virš gegutės lizdo“.
Palyginčiau save su Teiberiu.
Jei atvirai, neradau progos pasakyti Rojui.
Tik nežiūrėk taip į mane. Jis pats viską suprato.
Matau, džiaugiesi, bet be reikalo.
Nes daug galvojau apie tai ir...
Rojus bus startinėje komandos sudėtyje rungtynėse su „Manchester City“.
Pasodinę ant atsarginių suolelio mes jį ne tik pažeminsime,
bet ir pakenksime jo finansams.
O tu geriau nei kas kitas žinai, kad tokia pergalės kaina - ne man.
Juk ne pergalė apsprendžia sėkmę, ar ne?
Pergalė, po galais!
Kas tau į užpakalį įstatė ir uždegė fejerverką?
Tu! Man jau nusibodo.
Klausyk, kai treniravome Kanzase, viską galėjau suprasti.
Bet ten buvo vaikai, o čia - profesionalai,
kuriems pergalė yra svarbi.
Kaip ir man. Ir tai - normalu.
- Teisingai, Mei? - Ir dar kaip, bliamba.
Kaip tu to nesupranti? Pralaimėjimas mums atsirūgs.
Jei pralaimėsime, būsime perkelti į žemesnę lygą.
Jei būsim perkelti į žemesnę lygą, vadinasi, mes susimovėm.
Ir jeigu tau žaidėjo jausmai - svarbesni už trenerio pareigą pasakyti...
Nenoriu gerti su tokiu savanaudžiu.
Nieko seksualesnio nebuvau mačiusi gyvenime.
Susirink daiktus.
Ji tik žaidė su tavim.
Šachas ir matas, biče.
- Ačiū, ne. - Turi alergiją riešutams?
Ne, pirštams.
Ką dar galėčiau pasiūlyti? Turime raudono vyno.
Turime arbatos.
Ir vandens, kuriame prieš dvi dienas viriau makaronus.
Bus gerai arbata.
Klausyk, atsiprašau, kad pasiunčiau tave.
Paprastai aš moku susivaldyti.
Taip manai?
Pažink save.
Ilsėkis ramybėje, Sokratai.
Pasakiau dukterėčiai, kad galbūt nežaisiu rungtynėse.
Ji pasiūlė nueiti pavalgyti ledų.
Na, klausyk, bent jau turi, su kuo pasikalbėti, ar ne?
Ir kaip ledai?
Normaliai. Ledai kaip ledai.
Ir aš taip manau. Ledai yra jėga.
Tas pats, kas matyti gyvai dainuojant Bilį Džoelą, tiesa?
Niekada nenuvilia.
Nors man nuo jų kaupiasi dujos.
Nuo ledų, ne nuo Bilio Džoelo.
Paklausiau, ar ji žiūrės rungtynes, jei aš nežaisiu.
Ir?
Ji atsakė, kad taip. Nė nemirktelėjusi. Tiesiai šviesiai.
Na, toks jau tas šou verslas, ar ne?
Pažadėjau, kad daugiau niekada nežiūrėsiu Vilo Smito situacijų komedijos,
kai jie pakeitė tetą Viv vaidinusią aktorę.
Bet kai pamatydavau Karltoną,
negalėdavau ramiai praeiti pro televizorių.
Tavo žiniai, Alfonsas Ribero
yra geriausias 19-ojo, 20-ojo ir 21-ojo amžių fizinis komikas.
Demonstruoju.
Geras, ane?
Nežinau, kaip reaguoti, kai suaugęs vyras šoka prieš mane kaip Karltonas.
Pamatęs tokį judesį, iškart žinai,
iškart atpažįsti, kad tai - nemirtingas Alfonsas...
- Tyliau! - Atsiprašau, panele Šipli!
Visą savaitę dėl to nesutariam.
Tiek to. Žinai, ką galim padaryti?
Per visą sezoną patyrei ne vieną traumą.
Galime pasakyti, kad esi traumuotas ir negali žaisti. Čia nieko gėdingo.
Tai išsaugotų mano vertę, jei norėčiau žaisti kitą sezoną.
Galbūt su komanda, kuri įrašys mane į startinę sudėtį.
Liaukis.
Dar, neduok Dieve, atsidurčiau sumautoj Amerikoje,
kur man, beje, neblogai sektųsi.
Jie būtų nustebę: „Ak, ar tai tikrai futbolas?“
Na, aš norėčiau, kad liktum čia.
Ateitum rytoj į treniruotę ir į rungtynes.
Bet tau pačiam spręsti.
Galiu apie tai pagalvoti?
Pavadinčiau tave mulkium, jei to nepadarytum.
Pasakyk man atvirai. Jūs tik apsimetat su ta savo arbata, ar ne?
Na, kai šalia nėra turistų, turbūt nė į burną jos neimat?
Tu neteisus. Man ji patinka.
Netikiu. Tai - balandžių prakaitas.
Košmaras. Baisu.
Taip.
Ne, atsikratyk mažojo ir grąžink dičkį. Jo rankos yra didesnės.
Laikas sausainiams.
- Higinsai! Grįžai! - Taip!
Puiku. Gal kam nors pasirodysiu senamadiškas,
bet vis viena pasakysiu. Žiauriai faina.
- Smagu tave matyti. - Ir man.
- Prašau, bose. Čia tau. - Ačiū, Tedai.
Turi tai paragauti.
Ne. Tu labai maloni, bet atnešiau dėžutę ir Higinsui.
Ką?
Iš kur tu žinojai?
Jaučiau, kad rasiu tave čia.
- Taip. - Nieko sau.
Tiesą sakant, nešiau juos Trento Krimo dukrelei, kuriai šiandien sukanka treji.
- Bet su mielu džiaugsmu atiduodu tau. - Ką? Ne. Nereikia.
Ne. Viskas gerai. Ji vis viena neprisimins.
Tedai, tu jai sakei?
Dar prieš kelias savaites. Ji jų labai laukė.
Jai - tik treji. Pyktis greit praeis. Viskas bus gerai.
- Aš negaliu. - Ne. Nesispyriok. Prašau.
Aš pajuokavau. Juokauju.
Žinojau, kad tu būsi, ir iškepiau juos specialiai tau.
Ačiū.
Ką gi. Netrukus pasimatysim, ar ne? Pirmyn, kurtai.
Taip, jie tikrai skirti mažai mergaitei.
Galbūt jis galvoja, kad esi paikas, žaismingas ir paslaptingas.
Žinoma.
Dėmesio, visi! Paklausykit.
Treneri.
- Taigi... - Žinau, kad dabar - ne laikas, treneri,
bet man labai negera, kad anąkart nuo tavęs pabėgau.
Be to, vakar sapnavau košmarą,
kad kapojau tave, kaip kokia varna.
Labai atsiprašau.
Viskas gerai, Neitai. Tikrai. Neimk į galvą.
- Gerai. - Bet padaryk man paslaugą, gerai?
Pasistenk atsiprašyti manęs ir sapne, kad neliktų jokių neaiškumų.
- Gerai. Žinoma. - Ačiū.
Ką gi, vyručiai, mūsų laukia sunkios rungtynės, ar ne?
Noriu, kad visi...
Atsiprašau, žmogau.
Mano šešerių metų dukterėčia rado mano draugės vibratorių.
Teko nuvesti ją įsiverti auskarus,
kad ji apie tai pamirštų.
Ir man taip yra buvę.
Galiu tarti žodį?
Prašau, kapitone.
Šiandien išspardysim jiems subines.
Ką gi, vyručiai! Laikas padaryti tai, ką sakė jūsų kapitonas.
Įrodykime tai aikštėje. Pirmyn.
TIKĖKITE
Išvertė Laima Banionienė