- Hur är singellivet? - Bra. Jag gillar att sticka nu.
Eller kommer att göra när jag har köpt garn.
- Och du? - Jag… Jag älskar det. Ja, jag…
Jag gick runt i parken hela helgen med hörlurarna på.
Läste i timmar.
Jag vet inte om historisk sapfisk fiktion
på snabbuppspelad ljudbok är att läsa, men okej.
Jag konsumerar media, Margy.
Ska vi verkligen ta det här igen?
Jag…
Herregud, är det Ted?
Han äter varmkorv mol allena. Det är så jäkla sorgligt.
Varmkorv är strikt social mat.
Han måste nog ha servetten instoppad i skjortan
för ingen säger till om han spiller senap.
Det är mer än en servett. Det är ett rop på hjälp.
Hjärtskärande, visst?
Förkrossande.
- Vi måste ta en bild. - Ja. Ja, ja.
Det här hamnar i gruppchatten.
Gud.
Jag vill inte dö ensam.
- Ska vi bli ihop igen? - Jag tänkte precis det.
Tack och lov.
Jag är så glad att du sa ja.
- Jag älskar dig. - Älskar dig.
Det är min tur.
Det är vår tur.
Wow, du har gjort den.
Den är så…
- Viktig, va? - Så viktig.
- Definitivt viktig. - För det är viktigt.
Vi spelar vår första match på Nelson Road.
Videon kommer att öka medvetenheten och biljettförsäljningen.
Ett damlag som säljer ut en Premier League-arena första året.
- Förstår ni hur fantastiskt det är? - Så fantastiskt.
- Och viktigt. - Ja.
- Nåt mer att diskutera? - Ja, jag tänkte säga att…
- Förlåt, en sista grej… - Japp.
…10-pundsbiljetter var definitivt rätt beslut.
Absolut.
Och Zelda köpte generöst 2 000 biljetter till.
- Wow. - Jag har donerat dem
- till de lokala skolorna. - Underbart.
Förlåt, Leslie.
Jo, jag skulle säga att…
Förlåt, glöm inte…
…att du ska donera en check till din stiftelse i halvtid, okej?
Okej, tack. Jag ska förbereda ett tal.
- Perfekt. Förlåt, Leslie, vad sa du? - Ingen fara.
- Ja, som jag sa… - Herregud. Förlåt, Leslie.
Jag kom just ihåg.
Jag behöver två biljetter för Matthijs och Jelka är i stan.
Fantastiskt. Säkert att han inte vill betala?
De kostar bara tio pund.
Jag lägger ut åt honom.
Det här händer verkligen.
- Väldigt spännande. - Jag ska ringa Barbara.
Jag håller er underrättade om nåt förändras.
Leslie, jag är så ledsen. Vad ville du diskutera?
Ja, är vi…
Nej…
Mannen… Nej…
Om vi…
Det är helt borta.
- Så det kan inte ha varit så viktigt. - Nej.
S-H-A-N-N-O-N.
Okej.
Ja. Så där ja.
Vårt preliminära lag till lördag.
Att möta Chelsea blir ingen lätt match.
Det blir en utmattande 90 minuters löptur runt planen.
- Men vi måste väl försöka? - Vi kan inte slå Chelsea.
- Vi är inte bra nog. - Kom igen.
- Vad sägs om lite positivitet? - Ja, förlåt, du har rätt.
- De är för bra. - Tack.
Vad skulle du vilja ändra på?
Jag skulle ta bort Shannon och lämna henne i träningslaget.
- Hon är inte redo. - Du har en poäng.
Vet du vad det påminner mig om?
Henry sa: "Ju mer man tar, desto mer lämnar man kvar." Vad är jag?
- Vad gör du? - Upprepa.
"Ju mer man tar, desto mer lämnar man kvar." Vad är jag?
- Snälla, sluta. - Nej, men jag kan ta en paus.
Okej, stor match i helgen.
- Bossen. - Ja.
Får vi ställa några frågor?
Som ett online-quiz?
I dem blir jag alltid prinsessan Jasmine av nån anledning.
Ted, är du gift?
- Ursäkta, vad? - Äter du alltid ensam?
- Träffar du nån? - Tja, jag…
Är du ensam eller längtar du hem? Eller båda?
- Inget att skämmas över. - Det är okej om du är det.
Vad är det som händer?
Vi såg dig.
Ja.
Har du alltid på dig de byxorna?
- Aldrig jeans? - Jag…
Du är som Bart Simpson, alltid i samma shorts.
Men jag äter åtminstone inte mina, eller hur?
Tror du Bart äter sina egna shorts?
Bra poäng. Han brukar väl uppmuntra andra att äta hans shorts.
- Ni vet? Okej? - Ja, det gör han.
Den riktiga frågan är vad vi måste göra för att slå Chelsea i helgen?
Ja? Svaret finns ute på träningsplanen.
Så kom igen!
Okej? Ut och jobba. Då så. Ja.
Det var intressant.
- Soptippar. - Ursäkta?
"Ju mer man tar, desto mer lämnar man kvar." Soptippar.
Jag tillåter det, men jag tänkte på fotsteg.
Det var ett skämt.
Det var mer av en gåta, men jag förstår
hur coachens skatologiska tolkning kan lätta upp lite
om man gillar potthumor.
- Vilket jag gör. - Nej, inte det. Det. Det där.
Vad det nu var. Att de frågar dig om ditt dejtingliv.
Jag menar, vad?
Nummer ett, det är olämpligt, och nummer två, vem bryr sig?
Nummer två.
Jag blev lite överrumplad, men det gör inget.
Du märker det nog för att det händer dig jämt?
Nej, de har aldrig frågat mig nåt, vilket gläder mig.
För vad de borde göra är
att fråga sig själva varför de inte kan skärpa sig
inför deras karriärers största match.
Det borde de fråga sig, om de ska fråga sig nåt.
Om ni frågar mig.
Vilket ni inte gör.
För ingen frågar mig nåt.
Och det är okej.
Det är okej.
Nej, det är okej. Jag bryr mig inte ens. Det spelar ingen roll.
Det är okej.
Halloj.
- Sa du Roy eller halloj? - Vad spelar det för roll?
Du verkar svara på båda.
Ja. Jag antar det.
Ja.
Ledsen att jag inte är här på lördag.
Jag måste vara i Newcastle
med det meningslösa sekundära skit-samma-vem-bryr-sig-herrlaget.
- Det är okej. - Men jag kommer att tänka på dig.
Mig eller teamet?
Vad spelar det för roll? Du verkar svara på båda.
Halloj, Roy.
Av ren nyfikenhet, vilket dejt ligger du på?
Nio.
Intressant.
Fan.
- Hej. - Hej.
- Hej, Rebecca.
Har du såna där chips du hade sist jag var här?
Så klart. Bara för din skull.
- Tack. - Med resten av gottiset vid…
Nej, gör det!
Var vild, unga kvinna! Låt dem inte tämja dig!
Kommer jag nånsin över uniformen?
Var det därför du blev pilot?
Nej, jag blev pilot för flygplansmaten.
Jag har saknat dig.
Och jag har saknat dig.
Jag ville prata med dig om just det.
Ja?
Jag har fått jobb på Virgin Atlantic.
Jag ska flytta till London.
- Va? - Ja.
Wow.
- Jelka då? - De ville inte anställa henne.
Hon är bara tio.
Nej. Jag berättade för hennes mamma om jobbet
och hon ansökte om en tjänst på sitt företags Londonfilial.
Så jag kan vara med Jelka och dig.
Vad fantastiskt. Gud.
Du, coach. Verkar Alice lite mer labil än vanligt den här veckan?
Jag tror att det blir så när man spelar på Nelson Road.
- Då är det väl smittsamt. - Vad menar du?
Det var väl därför de grillade mig för att jag åt en varmkorv?
Nej. De vill nog bara veta mer om dig.
Du, Beard.
Såg Janes föreställning i går.
Det gjorde vi alla tre. För helvete…
Vilken föreställning.
Jag har inte gråtit så sen pappa lämnade mig och mamma
och sen kom tillbaka. Jävla as.
Jag slutade gråta när vi började gå mot er.
Ja, jag har hört att den är bra.
Har du inte sett den?
Jag visste inte att ni var såna teaterfans.
Det är vi inte.
Teater suger.
Vill jag höra nån skrika i två timmar går jag till mamma.
Jävla as.
Men vi gillar Beard.
Även efter att ha sett pjäsen.
Jag måste se den där pjäsen.
- Är det verkligen en bra idé? - Nej.
Vill du följa med?
Vems bil tar vi?
- Vi kör inte. - Nej, det är från The Town.
- Vilken stad? - Filmen.
Vilken film?
Tur att de inte är knappgylf, de kan vara svåra
att knäppa med kalla händer.
Vad är det som händer?
Tjejerna gick ihop och köpte ett par nya jeans till mig.
I rätt storlek och allt.
Mitt första jobb var på Levi's, så jag kan gissa allas storlek på långt avstånd.
Vilket bra trick.
- Förutom vår kusin Finleys. - Han ljuger.
- Helt klart storlek 30X30. - Ja, okej…
Så här många människor här inne är faktiskt en brandfara,
så ni vet… Vi kan alla dö…
…om det börjar brinna.
Ja, det har coach rätt i.
Vi kan väl ses ute på planen?
Tack för de här. Jag uppskattar det.
Vi har kvittot om du vill ha en mörkare tvätt eller nåt.
Nej, de passar hans hudton.
Har ni sett på maken? Jäkligt omtänksamt.
Jag har inte sett dig i jeans sen Cake-konserten på Bottleneck.
Just det.
Vi köpte vibraslaps efter den konserten.
Nu måste du skaffa en jeansjacka.
Kallas inte det kanadensisk smoking?
Förutom i Kanada, där säger de smoking.
Vi kommer nafsa efter Chelsea som en liten hundvalp.
Otippad hundvalp.
Shannon!
Du hade Gemma till vänster, på höger sida hade du en chans, men du gjorde nada.
Sluta spela som om du vet att du inte hör hemma i laget.
Hallå! Alice, tagga ner, för helvete.
- Vad sa du? - Låt det vara.
Nej, du hörde mig. Låt henne vara.
Shannon, jag fattar ett beslut åt dig.
- Spring fem varv. - Nej, det behöver du inte.
- Vill du göra henne sällskap? - Vilken hårding du är.
Båda två, tio varv.
Nej, fan heller.
Allihop, 15 varv.
Sätt igång.
Subba.
Gem. Gem, kom.
Coach, vet du hur man grillar?
- Nej. - Det är toppen.
Jag menar inte bara att slänga en burgare på grillen.
Jag menar grilla på riktigt.
Lågt och långsamt, mycket rök.
Matlagning som får grannen att sticka huvudet över staketet.
När jag började lära mig hade jag alltid bråttom.
Jag lyfte på locket, kände på köttet och höjde värmen
för att jag var otålig och hungrig.
Vet du vad som händer då?
Köttet blir segt.
Jag lagade bort all mörhet ur det.
Jag tycker att människor är likadana.
Om man petar på dem var femte minut
kan de tugga tillbaka lite.
Men om man litar på processen, håller temperaturen jämn och fin,
tillsätter lite kryddor vid behov och lite sås för sötmans skull…
Då har man en chans att skapa nåt man kan vara stolt över.
Jag ska ha det i åtanke.
Ja.
Oj, vad hungrig jag blev.
- Nån är på bra humör. - Inte direkt.
Jag har haft den låten i huvudet hela dagen.
Jag är orolig för att det förebådar ett psykotiskt sammanbrott,
men det kanske bara är en bra låt.
- Varsågod. - Tack och lov.
- De här kanske hjälper. - Nån är visst stressad.
Kom igen, låt höra, jag är idel öra.
Ted, Matthijs ska flytta till London.
Oj, slut på Amster-glam.
- Det är toppen. - Ja, det är…
Det är toppen.
Jag får riktiga motsatsvibbar av det där gensvaret.
- Nej. Det är toppen. - Toppen.
- Eller hur? - Jag tror det.
- Vet inte. - Inte jag heller.
Den här långdistansgrejen har funkat bra för oss så länge.
Jag har mikrodoserat vårt förhållande.
Nu blir det värsta långresan.
Som att spy i en hink i Peru…
Du vet?
Jag trodde aldrig att du skulle använda en drogmetafor.
- Jag dejtar en man från Amsterdam. - Det har du rätt i.
Men jag fattar inte. Vad är felet med kelet?
Jag vet inte. Tänk om han börjar hata mig?
Tänk om jag börjar hata honom?
Tänk om allt går åt helvete?
Jag tror inte att jag kan gå igenom det igen.
Jag fattar.
Men jag tror att mycket av din oro bottnar i det förflutna.
Och backspegeln är mindre än vindrutan med flit.
- Det här hjälper. - Ja.
Vem behöver droger när man har vänskap?
- Smör. - Visst, smör. Ja.
Det är sant.
Hej.
Lycka till med matchen på lördag.
Tack. Detsamma.
Du kanske kan försöka gå på dejt tio när du är där uppe.
Då är du klar med allt det där när du kommer tillbaka.
Och vem vet?
Jag gick på dejt tio igår.
Jaså?
Jag har velat berätta att de senaste dejterna
har varit med samma kvinna.
Jaså?
Eller ett flertal.
Hur många?
Dejter sex till tio.
Det är ju toppen.
Ja.
Fan, jag glömde nycklarna.
Jag…
Dumt av mig.
Se till att vinna i helgen.
VAD HÄNDE MED BARNET, JANE?
Jag gillar inte hur nya jeans bestämmer hur man ska sitta och inte tvärtom.
Förlåt.
Ordning. Ordning i salen.
Jayne Payne.
Du står åtalad för att ha låtsats vara gravid
för att manipulera din partner, Beard, att gifta sig med dig.
Hur ställer du dig?
Inte oskyldig, bitch.
En gång till.
- Hej. - Hej.
Okej, jag kommer bli sen.
Ni två, uppför er.
Och kom ihåg, inget socker innan läggdags.
Det ger dig mardrömmar. Detsamma gäller dig, Jelka.
Aj, aj, kapten.
- Vem vill ha mardrömmar? - Jag!
Jag med!
- Jane? - Ja?
Jag är din älskare, din enda vän,
mor och far, din revisor och din mästare.
Beard.
Du är allt. Jag gör vad som helst för dig.
Vad som helst.
Tjena! Jag ska ta med coach Beard till Kansas City för att äta grillat.
Det låter som jag.
Men innan jag går, Jane,
vill jag knulla dig.
Inte det där.
Förlåt.
Alla ville knulla mig.
Var barnet på riktigt?
För min make, för min familj, för Gud och hans rivaler, nej.
För jag hade lurat dem alla.
Men för mig var lögnen det enda som var verkligt.
Okej, vi borde nog gå.
Jag måste träffa henne.
- Nej… Okej. - Ursäkta mig. Ursäkta mig.
- Förlåt för tidigare. Ursäkta. - Stor jordgubbe.
Hjärnfrys.
Fort, sätt tungan i gommen.
- Wow, du är som en läkare. - Jag ska bara kolla.
Kära nån.
Ja, min diagnos är att du behöver ytterligare två skedar jordgubbsglass.
Byte.
Så…
Hur känns det att flytta till London?
Jag är glad, tror jag.
Ja, glad för mammas stora jobb.
Det är bra.
Men din mamma flyttar till London för din pappas stora jobb.
Nej, det är fel.
Pappa och jag flyttar till London för mammas skull.
Okej. Bra. Det är bra.
Bra.
Jag tror att vi behöver mer glass.
Kom in.
Hej, Jane.
Hej, vad han nu heter.
- Du vet fan vad jag heter. - Du har rätt.
Och jag visste att du skulle se pjäsen, för den del av dig
som fortfarande är kär i mig hatar mig, och du älskar det.
Du måste lägga ner pjäsen.
Övertyga mig.
Vad gör du?
Du kan inte vissla.
- Det kan jag visst. Lyssna. - Nej, nej.
Jag menar, vissla inte.
- Det betyder otur. - Tusan, förlåt.
Vidskepelse. Jag fattar.
Det är fint att nån utan en tanke kan göra nåt för att lugna sig själv,
och beroende på var de gör det kan det leda till kaos.
- Här är det väl kul att jobba? - Ja, det kan det vara.
Ja. Vad gör du här?
- Jag är regiassistent. - Jag gillar det. Regiassistent.
Hur började du med det?
Vill du verkligen veta?
Ja. Eller så kan jag stå här och stirra på min mobil, om du föredrar det.
Okej. Jag såg Shakespeares skotska pjäs
när jag var tio och ägnade hela pjäsen åt
att försöka lista ut hur det fanns en balkong på scenen ena minuten
och ett enormt bankettbord nästa.
Jag hade ingen aning om vad som pågick i pjäsen.
Ja, för att du ville kika bakom ridån.
Ja. Ja.
- Men du ville aldrig bli skådespelare? - Herregud, nej.
Alla skådespelare är galna.
De är väldigt modiga som bjuder på sig själva,
men jag skulle aldrig klara det.
Jag antar att jag bara ville hjälpa dem med det de gör bäst.
Ja. Som en teatercoach.
Eller en regiassistent.
Just det, det finns en term för det.
- Ursäkta, vem är du? - Jag väntar på min kompis.
Jag heter Ted. Ted Lasso.
- Från pjäsen. Du och Jane. - Ja. Men nej, nej, inte så.
Men det var konstnärlig frihet.
Den subjektiva blicken, som jag respekterar.
Där finns en känslomässig sanning, men ingen faktiskt.
Läcka i A-zonen.
- Jag borde nog gå. - Ja, ja, ja.
Snygga jeans, förresten.
Tack. Ja, nej. 22 unga kvinnor köpte dem åt mig.
Är det för att jag visslade?
Ja.
Är du okej?
De goda nyheterna är att Jane gått med på att lägga ner pjäsen.
- Toppen. - De dåliga nyheterna är
att producenterna vill sätta upp den på West End
och låta Jennifer Lawrence eller Emma Stone spela henne
- och göra den till Londons största. - Så du slog en spegel.
- Nej, jag skallade den. - Okej.
Vi borde få ut dig härifrån. Kom.
- Visslade nån här ute? - Ja, nån.
Men jag vet inte vem. Har du sett Macbeth?
Okej.
- Godmorgon. - Godmorgon.
- Är du okej? - Ja.
Okej.
Jag älskar dig…
…men du måste berätta vad det är.
Inget. Jag mår bra.
Aldrig i mänsklighetens historia har
en kvinna sagt att hon mår bra när hon faktiskt gör det.
Okej.
Lyssna.
Du kan så klart flytta vart du vill.
Jag känner bara att vi kanske kunde ha diskuterat saken,
men det gjorde vi inte.
Ja.
Du har rätt, jag är ledsen för det.
Jag antog att du skulle bli glad.
Men jag känner att det är nåt annat som pågår här.
Ja, varför… Varför flyttar du till London?
- Vad? - Säg bara sanningen.
Du flyttar hit för att ditt ex måste flytta hit.
Inte tvärtom. Du flyttar hit för hennes jobb.
Vänta, vad pratar du om? Va…
- Varför tror du det? - Jelka sa det.
Hon har fel. Hon blandade ihop det. Snälla, hon är tio.
Varför pratade ni ens om det?
Nej, jag frågade bara om flytten.
Jag önskar att du hade låtit bli.
Hon är tillräckligt inblandad i min och hennes mammas skit.
Jag har kämpat för att skydda henne från det.
Jag vill inte att hon ska bli indragen.
- Okej. Det är lugnt. - Nej, det är det inte.
Jag ville flytta hit för att jag trodde att vi hade det bra.
Okej. Förlåt.
Vi borde ta en paus.
Ta lite tid isär för att se, att känna om det här är vad vi verkligen vill.
Båda två.
Pappa!
Pappa, kan vi göra pannkakor?
- Snälla. - Jag är ledsen.
Helvete.
För första gången i deras korta historia,
välkomnar AFC Richmonds damlag sina fans till deras förfäders hem:
självaste hundkapplöpningsbanan, Nelson Road Stadium,
för en fängslande FA-cupmatch mot mäktiga Chelsea.
Rebecca Lowe här med brittiska legendaren Jill Scott.
Jill, har Richmond nån chans i dag?
Det är den eviga frågan, Rebecca.
Där sport och sannolikhet förenas i det ljuvaste samförstånd.
Vi kallar det ett ja.
Det är dessutom Richmonds första tv-sända match.
Avspark om några ögonblick.
Okej. Då så, flickor. Kom igen.
Låt inte publiken skrämma er.
Ingen skrämmer mig.
Förutom kanske Cynthia Erivo, men det är väl mer beundran?
Vi ger dem en jävla show.
När nu idrottarna kliver ut på planen inför en utsåld arena
inför en utsåld arena, låt oss lyssna på publiken.
Ansträng er inte, matchen må vara utsåld, men det är bara halvfullt.
- Det är min tur. - Det är min tur.
Det är min tur.
Videon är så högljudd och stadion så tom.
- Det kanske är köer. - Det är min tur.
Nej, trafiken var bättre än vanligt, för jag kom hit tidigt.
Jag satte mig i ett toalettbås och läste min bok.
På tal om den…
Ja, jag glömde den där inne. Jag ska…
Tio minuter in och Chelsea dominerar.
Gemma Jay har varit helt instängd.
Chelsea har haft 95 % bollinnehav,
och Richmond kommer inte nära nog för att röra vid dem.
Inte heller nära nog att röra varandra,
i den här obekvämt utspridda publiken.
Det här är så pinsamt.
- Matthijs och Jelka dök inte ens upp. - Just det, han…
…tvingades jobba. Förlåt.
Hej, ni tursamma.
Sitter nån här?
Ingen? Inte? Toppen.
Egen stol till väskan också. Det älskar den.
Gud, det är knappt nån här.
Kom igen, Keeley.
Den enda vägen framåt är rakt igenom,
och ibland är den bästa vägen igenom att bli packad.
Eller hur?
Roa er ni. Jag har klantat mig tillräckligt i dag.
Jag kommer tillbaka. Ingen fara.
Nåja.
- Kom igen. - Skit samma.
Liten smuttismutt.
Toppen. Nu blir vi aspackade.
Enkelriktat spel då mästarna fortsätter
att vifta bort FA Cup-nybörjarna.
Grammer gör en krossboll,
Grewal nickar, och det står ett-noll inom den första kvarten.
- Chelsea är för bra. - Jävla skit.
Jag fattar inte.
Videon fick så mycket stöd på nätet.
Men ingen är här och stöttar oss.
Det är stor skillnad på att trycka på en skärm och att dyka upp, eller hur?
Jag vet att det du gör är viktigt för dig.
Annars skulle du inte offra så mycket av KBPR:s tid.
Men jag tror att det även kan vara kul.
Det var du som visade mig hur viktigt det är
att ha kul också.
Du har rätt.
Kanske borde jag inte fokusera på det här.
Jo, det borde du. Jag kan sköta företaget.
Oroa dig inte för det. Jag älskar att vara chef.
Jag älskar att komma tidigt till jobbet och sitta vid mitt skrivbord,
så att när alla andra kommer in,
ser de mig och tror att de ligger illa till.
Jag älskar det. Det gör jag verkligen.
Så tappa inte fokus.
Det är viktigt.
Jag tycker bara att du ska ha lite roligare på det stora hela.
- Tack, Barbara. - Okej.
Jag ska lämna dig ifred.
Jag ska gå och läsa klart min bok innan kön blir för lång i halvtid.
- Okej. - Okej.
- Jag håller din plats. - Ja.
Chelsea gör som de vill där ute.
Det är bara en tidsfråga tills…
Mullan!
Och så står det 2-0.
Quinn kan skrika bäst hon vill,
eller så kan hon lägga energin på att köpa sig målvaktshandskar.
Richmonds tränare står inför en rätt jobbig halvtidspaus.
De måste slå huvudena ihop för att få Greyhounds ur den här knipan.
Hitta den där klassiska Lasso-positiviteten.
Det finns inget försvar.
Jag ska bara ta lite frisk luft.
- Ja. Jag är ledsen… - Var inte det.
Vi ses snart.
Okej. Ja.
- Hon har det jobbigt. - Hur så?
Hon är ju en drömmare. Livet kan vara svårt för drömmare.
Det är därför hon behöver dig för du får saker gjorda.
- Ja. - Du är driftig, som jag.
Jag skulle få mer gjort om min lilla drömmare lyssnade på mig ibland.
Det är svårt att höra förnuft över änglarnas trumpeter, du vet?
Men, ja,
världen behöver både och.
- Både drömmare och driftiga. - Ja.
Det är som Eurythmics.
- Fan, jag älskar Eurythmics. - Jag älskar Eurythmics.
Jag älskar Eurythmics. Jag var på deras första show.
- Nej. - Jo,
och det var mer folk på scenen än i publiken.
- De var bara två. - Jag vet. Det var bara jag.
Rebecca.
Vadå?
Leslie.
Det är halvtid. Är du redo? Checken till barnen.
Ja, det är nu.
Ur vägen. Ur vägen.
Driften går vidare.
Okej.
Spela på, driften.
Ja, spela på!
Det där var patetiskt.
Er första tv-sända match, och så spelar ni så här.
- Vi kanske har tränats för hårt. - Det är inte mitt fel att ert spel suger.
Ni skämmer ut er. Ni skämmer ut oss alla.
Coach, du och jag borde snacka lite efter matchen idag, okej?
Det här är nog inte en bra idé.
Jag håller inte med. Jag tycker att det är en bra idé.
Det är faktiskt den bästa idén som nån nånsin har haft.
Okej. Herregud.
100 000 PUND TILL… &R-STIFTELSEN
Hallå!
AFC Richmond stöttar alltid det här samhället.
Så ett stort tack till samhället
för att ni stöttar AFC Richmond i dag.
Men…
Men nu, ett meddelande
till världens bästa fotbollssupportrar som inte är här idag.
Var är ni?
Eller hur?
- Ja! Ja, var är ni? - Var är ni?
Var är ni? Var är ni?
- Var är ni? Ja. - Var är ni?
- Var fan är ni? - Ja!
Ja! Var är ni?
Vi kanske borde ha gått dit.
Nu kör vi! Kom igen!
Så ska det se ut!
Ja, så är det!
Toppen. Toppen.
Okej.
Chelsea spelar rätt bra, vilket inte är en chock.
Vi har alla sett matchfilmen.
De har fler slingor än en hemmafru.
Men vi ligger bara under med två mål.
Sist jag kollade var två inte tre,
och jag ser att ni kämpar.
Så enligt mig har ni inget att skämmas för.
Skämmas.
Jag vet att vi tränare kan begära mycket av er ibland.
Och ibland ger ni oss inte det vi vill
Men ibland ber ni oss om nåt
och vi skulle kunna kommunicera bättre med er.
Så jag ska börja.
Nej, jag är inte gift.
Jag var det ett tag.
Jag har känt min exfru längre
än några av er här har levt.
Hon och jag delar vårdnaden av vår son Henry,
som ni har träffat några gånger.
Varannan söndag när jag har lämnat honom hos sin mamma…
…väljer jag att äta ensam.
Nej, jag dejtar ingen.
Men jag tror att jag är redo.
Tror jag.
Och nej, jag anser mig inte vara ensam.
Mest på grund av er…och er.
Och en massa andra som vi får jobba med här.
Jag ska vara ärlig.
Jag blev lite skakad när jag såg fotot ni tog.
För om jag inte kände mig själv och såg mig,
skulle jag tycka att jag var den ensammaste mannen nånsin.
Förstår ni?
Ja.
Och jag skämdes.
Skämdes.
En känsla så värdelös att den borde skämmas över sig själv.
Och ändå kan den drabba vem som helst av oss.
Göra oss små och rädda
tills vi befriar oss själva.
Det är som det där citatet. Hur går det?
"Och dagen kom då skammen att förbli en knopp…"
"Risken att förbli en knopp."
Just det. Ja, hur går det?
"Och dagen kom då risken att förbli en knopp
var smärtsammare än risken som krävdes för att blomma."
Det citatet, ja.
Tack, coach.
"Risken att förbli en knopp
var smärtsammare än risken som krävdes för att blomma."
Och risken att skämmas
blir mer smärtsam än risken att försöka.
Jag vet vilken risk jag hellre tar.
Jag måste ta den.
Det är samma risk jag vill att ni tar, här inne och där ute.
Så jag tycker, att i andra halvlek,
försöker vi göra mål.
Och sen, lite senare, försöker vi göra ett till.
Och när vi har knutit ihop den här jäkeln,
ser vi till att ha lite kul och försöker göra ett till.
Ja? Hur låter det?
Eller hur?
- Okej. - Ja.
Vi har några minuter kvar innan vi måste ut igen.
Är det nån annan som har fler frågor till mig?
Ja. Okej.
Matchen är nu en helt annan.
Richmond har förvandlats och Chelsea har händerna fulla
mot den sida som har hittat sin match.
- Ja, här. - Kör på.
Harrigan har bollen, passar den andra Harrigan.
Gemma Jay ser livsfarlig ut.
Harrigan skickar in den.
Vilket mål!
Richmond slår tillbaka och nu står det 2-1.
Gemma Jay är verkligen en modern koloss.
Håll er ur Gemmas väg.
Sen hon gjorde mål har Jay varit överallt.
Och Chelsea kan bara inte stoppa henne.
Tja, så kan man ju göra.
- Hallå! - Vilket skämt.
Är hon okej?
- Är du okej? - Ja.
- Är du okej? - Ja, jag mår bra.
Jay och El Sherif diskuterar frisparken,
men alla här vet vem som kommer ta den.
Vill du göra en Robbie eller en Gary?
Vem har bollen? Gemma Jay.
Jay har allas ögon på sig.
Gemma Jay. Vem har bollen?
Gemma Jay.
Här kommer hon.
Nej!
Där kom en störtskön kvittering från Margy El Sharif!
Nu är matchen deras.
Tio minuter återstår, och matchen är inte klar med oss än.
Långskott från Powell!
Ännu en hörna för Richmond!
Vilken vändning, Rebecca.
Vem visste att det här laget kunde spinna bollen.
De har varit obevekliga, Jill.
Song tar hörnan.
Davis!
Stolpe ut!
De har inte råd att sumpa såna chanser.
Attack från Chelsea.
Grammer… Drumis!
Peretti!
- Ja! - Kom igen, Boots!
En fantastiskt trippelräddning från Boots Quinn. Jösses.
Tumregeln är att lita lika mycket på en målvakt utan handskar
som man litar på en huvudlös hattmakare.
Men i dag låter jag det passera.
Vid stolpen!
Gemma Jay får bollen.
Målvakten har gått ut. Är det nu det händer?
Nej! Den studsar ut!
Handler drämmer iväg bollen.
Bra luftkontroll av Mullan.
Och nu kommer Chelsea igen.
Det är Peretti!
Åh, nej!
Hon gör mål!
Chelsea har vunnit.
En grym avledning sätter Richmond i skruvstädet
trots en modig och beslutsam insats i andra halvlek
som inte lär glömmas i första taget av dem som såg matchen.
Jag går nog ner till dem.
Utmärkt.
Dagen har varit en fullkomlig katastrof.
Raring, du tycks inte inse att det här är det bästa som kunde hända.
Jag borde skratta, men är för deppig.
Förstår du inte?
Din lilla drömmare Keeley har fått sina vingar nedsmälta.
Ja, hon är ledsen i dag. Men imorgon är hon okej.
Och viktigast av allt, hon kommer att lyssna mer på dig.
Ni spelade jättebra. Bra jobbat.
Det var så nära.
Det var en fantastisk insats, eller hur?
Hörni.
Jag är ledsen att arenan var så tom. Jag… Jag klantade mig.
Vad pratar du om?
Publiken var dubbelt så stor som våra vanliga hemmamatcher. Det vet du väl?
Det är mer folk än vi nånsin har spelat inför, okej?
Rösterna i ditt huvud, säg åt dem att hålla käften, okej?
Du ässade det.
Okej.
Vet du vad, Ted,
vi kanske har en problemcoach.
Menar du inte har ett problem, coach?
Nix.
Vi ses.
Hej svejs.
Du ville prata med mig?
Ja, det stämmer.
Jag är säker på att jag bad dig att ta det lite lugnt med laget, visst?
Med den där grillmetaforen?
Den här matchen var så mycket mer än så.
Det här var deras chans att göra intryck.
Det är en av fördelarna med sport. Man får alltid en chans till.
Inte enligt min erfarenhet.
Du, Alice,
jag hade privilegiet att jobba med en annan tränare som hade din glöd.
Tyvärr märkte jag inte vad som pågick med honom
förrän han brände sig.
Så i hopp om att lära mig av mina misstag,
ska jag prova en annan metod med dig.
Jag stänger av dig en match.
Men det är bara en match kvar och sen är det jullov.
Det kanske ger dig lite tid att tänka på vad som pågår.
Gör några justeringar så kanske vi ses efter nyåret.
…avslappnad och redo…
- …att festa… - …att festa…
- …med de bästa. - …med de bästa.
Det här är verkligen du på matchen i dag.
- Gud, jag är ett sånt vrak. - Nej, det är du inte.
Det var roligt.
Det var åtminstone bara sju personer där som såg mig.
Herregud.
Herregud, jag är så…
Det var så okänsligt… Ett uselt skämt.
Nej, det var ett bra skämt. Jag älskade ditt skämt.
Jag älskar att jag har en vän som kan dra
elaka, hemska skämt på min bekostnad, för du är inte elak eller hemsk alls.
Jag… Jag är bara orolig över Roy.
Åh, nej, vad?
Han har träffat nån,
och de ska gifta sig och få barn, och jag är ett vrak.
Nej, du är inte ett vrak.
Jag är ett vrak.
Matthijs sa att han skulle flytta hit och jag…
…jag flippade ut och nu har jag förstört allt och vi har en paus.
- Herregud. - Ja.
- Nej. Det är så illa. - Jag vet, eller hur?
Så jag är vraket.
Fan också.
Jag tror att vi båda är vrak.
Ja.
- Jag är så ledsen. - Gud.
Jag har ont i bakhuvudet.
Det tror jag säkert. Du hade kul i dag.
Jag gillar inte ens vodka.
Du överlever.
Jag vet inte.
TILL MINNE AV JOEL STEVENS
Undertexter: Victoria Heaps