In, kakšno je samsko življenje?
Fino. Začela sem plesti.
No, bom, ko kupim vse potrebno.
- In pri tebi? - No, uživam.
Cel vikend sem se sprehajala po parku s slušalkami v ušesih.
Ure in ure sem brala.
Ne vem, ali je poslušanje avdio knjig ravno branje, a tudi prav.
- Kar požiram medije, Margy. - Se bova spet šli to?
Jaz…
Marija, je tisto Ted?
Sam samcat jé hotdog. Kako žalostno.
Hotdog je treba jesti v družbi.
Prtiček ima tako zatlačen, ker nima nikogar,
ki bi mu povedal, da se je popackal.
To ni le prtiček. Je klic na pomoč.
Kar srce me boli.
Presunljivo je.
- Fotkajva ga. - Obvezno.
Fotko bom objavila v skupini.
- Marija. - Nočem umreti sama.
- Bi spet začeli? - Točno o tem sem razmišljala.
Hvala bogu.
Presrečna sem, da si za.
- Ljubim te. - Jaz pa tebe.
Moj čas je napočil.
Naš čas je napočil.
RICHMOND PROTI CHELSEAJU
Vau! Ti si to ustvarila. Zelo je…
- Pomembno? - Zelo.
- Zagotovo. - Res je pomembno.
Prvič bomo igrale na Nelson Roadu.
Video bo širil ozaveščenost in povečal prodajo vstopnic.
Ženska ekipa, ki je že v prvem letu razprodala prvoligaški stadion.
- Vesta, kako izjemno je to? - Zelo.
- In pomembno. - Ja.
- Imata še kaj? - Ja. Nekaj sem hotel…
- Oprosti, samo še tole. - Ja.
Pametno, da so vstopnice po 10 funtov.
Totalno.
Zelda je zelo radodarno kupila dodatnih 2000 vstopnic.
- Vau. - Lokalnim šolam
- sem jih donirala. - Imenitno. Oprosti. Leslie.
Hotel sem reči, da…
Ojoj, oprosti. Ne pozabi! Ob polčasu boš svoji fundaciji podarila ček.
Saj res. Hvala. Pripravila bom govor.
Superca. Oprosti. Kaj si hotel reči?
- V redu je. Torej… - Šment. Oprosti, Leslie.
Ravno sem se spomnila.
Potrebujem dve vstopnici za Matthijsa in Jelko.
Imenitno. Ju ne bi plačal? Po samo 10 funtov so.
Bom jaz plačala.
To se res dogaja.
- Kako vznemirljivo. - Barbaro grem poklicat.
Če se kaj spremeni, javim.
Oprosti, Leslie. O čem si se želel pogovoriti?
Ja. Smo… Ne.
Moški… Ne. Če…
- Pozabil sem. - Potem že ni bilo zelo pomembno.
Ne.
S-H-A-N-N-O-N.
V redu.
Ja. Tako.
Predvidena postava za to soboto.
Tekma proti Chelseaju ne bo mala malica.
- Pravo garanje bo. A moramo poskusiti. - Nismo jim kos.
- Preslabe smo. - Daj no.
- Si lahko malo bolj pozitivna? - Ja, seveda, oprosti.
- One so predobre. - Hvala.
Kaj bi spremenila, trenerka?
Shannon bi umaknila iz prve postave.
- Ni pripravljena. - Drži.
Nečesa sem se spomnil.
Henry mi je rekel. Bolj ko se naprezaš, več pustiš za sabo. Kaj sem?
- Kaj se greš? - Ponovi.
Bolj ko se naprezaš, več pustiš za sabo. Kaj sem?
- Nehaj, prosim. - Ne bom nehal, bom pa počakal.
Čaka nas pomembna tekma.
- Trener. - Ja?
Nekaj vprašanj imamo zate.
Kviz? Ne vem, zakaj, a moj odgovor je vedno princesa Jasmina.
Ted, si poročen?
- Kako, prosim? - Vedno ješ sam?
Imaš punco?
Si osamljen, te muči domotožje?
- To je normalno. - Nič hudega.
Kaj je zdaj to?
Videli sva te.
Ja.
Vedno nosiš te hlače? Nikoli kavbojk?
Si kot Bart Simpson. Vedno ima iste kratke hlače.
- Jaz po svojih vsaj ne pišem. - Bart po svojih piše?
Najbrž ne. Ampak drugim rad pravi: Piši me v rit.
- Ne? - Res je.
Raje se vprašajmo, kako bomo premagali Chelsea.
Odgovor je na igrišču. Gremo.
Ja? Gremo, gremo.
To je bilo zanimivo.
- Drek. - Prosim?
Bolj ko se naprezaš, več pustiš za sabo. Odgovor je drek.
Tudi lahko, a pravi odgovor je sledi.
Kakšna farsa.
V bistvu je uganka, a razumem,
zakaj bi ljubitelj straniščnega humorja pomislil na to.
- Res ga maram. - Ne govorim o tem.
Ne bi te smele spraševati o ljubezenskem življenju.
Neprimerno je. Naj skrbijo za svoje sranje.
Pa smo spet tam.
Res me je presenetilo, a nič nimam proti.
Ti je tečno, ker te kar naprej sprašujejo?
Še nikoli me niso ničesar vprašale, kar me veseli.
Naj se raje vprašajo, zakaj se ne morejo osredotočiti
pred najpomembnejšo tekmo v karieri.
To bi se morale vprašati, če se že kaj sprašujejo.
Če se mene vpraša. Kar se ne.
Ker me nihče nič ne vpraša.
Tudi prav. Nič zato.
V redu je. Ni mi mar. Sploh ni važno.
V redu je.
Oj!
Si rekla oj ali Roy?
Je važno? Na oboje se odzivaš.
- Pa že. - Ja.
Žal v soboto ne morem na tekmo. Moram v Newcastle
z nepomembno moško ekipo, za katero vsem dol visi.
- Nič hudega. - Boš pa v mojih mislih.
Jaz ali ekipa?
Je važno? Na oboje se odzivaš.
Oj, Roy.
Radovedna sem. Pri katerem zmenku si?
Devetem.
Zanimivo.
Jebenti.
- Živijo. - Ojla.
- Zdravo. - Hej, Rebecca.
- Imaš tisti čips od zadnjič? - Posebej zate sem ga kupila.
- Hvala! - Je pri drugih prigrizkih…
Ne, ti kar!
Ostani divja, mladenka! Ne pusti se ukrotiti!
Me bo ta uniforma vedno rajcala?
Si zato postal pilot?
Ne, zaradi hrane na letalu.
Pogrešala sem te.
Jaz pa tebe.
O tem bi rad govoril s teboj.
Ja?
Dobil sem službo pri Virgin Atlanticu.
- Kaj? - V London se selim.
Kaj?
Vau.
In Jelka?
Nočejo je zaposliti, ker ima komaj 10 let.
Njeni mami sem povedal za službo.
Zaprosila je za premestitev v londonsko podružnico.
Lahko bom z Jelko in teboj.
Enkratno. Mojbog.
Trener, se ti Alice zdi bolj napeta kot običajno?
Najbrž zaradi bližajoče se tekme na Nelson Roadu.
- Očitno je nalezljivo. - Zakaj?
Najbrž so me punce zato zasliševale zaradi tistega hotdoga.
Ne. Mislim, da bi te le rade bolj spoznale.
Beard, sinoči smo bili na Janini predstavi.
Vsi trije. Madona.
- Kakšen nastop. - Ja.
Nazadnje sem tako jokal, ko naju je ata zapustil in se nato vrnil, kreten.
Jaz sem nehal jokati, ko smo se napotili sem.
Vsi hvalijo predstavo.
Je nisi gledal?
Nisem vedel, da radi hodite v gledališče.
Saj ne. Bedno je.
Če hočem poslušati dretje, grem k mami. Kreten.
Beardovi oboževalci smo. Tudi po predstavi.
Moram si ogledati predstavo.
- Je to pametno? - Ne.
Greš z menoj?
S čigavim avtom greva?
- Peš bova šla. - To je iz Mesta.
- Katerega mesta? - Filma.
Katerega filma?
Še sreča, da je zadrga, ne gumbi. Komaj jih zapreš, ko te zebe v roke.
Kaj je zdaj to?
Punce so mi kupile kavbojke.
Še številko so zadele.
V Levi'su sem delala. Takoj vem, kakšno številko ima kdo.
Uporabno.
- Z izjemo bratranca Finleyja. - Ker laže.
- Vem, koliko je kaj. - Preveč vas je tu.
V primeru požara bi bilo nevarno. Lahko umremo.
Če bi zagorelo.
Trenerka ima prav. Se vidimo na igrišču.
Hvala za kavbojke.
Račun je v vrečki, če bi rad temnejše.
Ne, te mu pristajajo.
Kaj takega. Zelo pozorno.
V kavbojkah sem te nazadnje videl na koncertu Cakov.
Točno. Po tistem koncertu sva kupila vibraslap.
Potrebuješ še džins jakno.
Ni to kanadski smoking?
V Kanadi je samo smoking.
Chelseaju bomo dihali za ovratnik.
Sopli bomo.
Shannon!
Gemma je bila levo. Lahko bi šla desno, a si stala križem rok.
Nehaj igrati, kot da se zavedaš, da ne sodiš sem.
Alice, ne teži ji.
- Kaj si rekla? - V redu je.
Saj si slišala. Pusti jo.
Shannon, se bom jaz odločila namesto tebe. Pet krogov.
Ni ti treba.
- Greš z njo? - Si pa silak.
- Obe, deset krogov. - Klinc te gleda.
Vse, 15 krogov.
Gremo.
Kuzla.
Gem, pridi.
Trenerka, znaš peči na žaru?
- Ne. - Super je.
Ne govorim o peki čevapčičev, temveč pravem žaru.
Ko počasi pečeš in dimiš,
da soseda razganja od radovednosti.
Ko sem šele začenjal, sem vedno hitel.
Dvigoval sem pokrov in pikal meso, ker sem bil nepotrpežljiv in lačen.
Veš, kaj se zgodi? Meso postane žilavo.
Ni več mehko.
Podobno je z ljudmi.
Če jih dregaš vsakih pet minut, postanejo žilavi.
Če pa zaupaš postopku, ohranjaš primerno temperaturo,
občasno dodaš malo začimb in marinade,
dobiš nekaj, na kar si lahko ponosen.
- Si bom zapomnila. - Ja.
Kar naenkrat sem lačen.
- Si pa dobre volje. - Niti ne.
Ta pesem mi že cel dan ne gre iz glave.
Malce me skrbi, da napoveduje živčni zlom.
- Ali pa pač gre v uho. Na. - Hvala bogu.
- Mogoče bo pomagalo. - Si pod stresom? Razgali dušo.
Matthijs se seli v London.
- Naj me koklja brcne. To je super. - Ja, super je.
Zakaj se mi zdi, da misliš ravno obratno?
- Ne, ne. Res je super. - Super.
- Kajne? - Menda.
- Ne vem. - Jaz tudi ne.
Uživala sem v zvezi na daljavo.
Prej sem prejemala mikro odmerke,
zdaj pa bo polna kapa.
Kot bi bruhala v vedro v Peruju.
- Veš? - Ja.
Od tebe ne pri pričakoval mamilarske metafore.
- Z Amsterdamčanom hodim. - To je res.
Ne razumem, kaj te muči.
Kaj če mu bom šla na živce?
Kaj če bo on meni šel na živce?
Kaj če bo vse skupaj šlo v franže?
Ne vem, ali lahko to še enkrat prestanem.
Razumem te.
Te pa najbrž skrbi zaradi preteklih izkušenj.
Retrovizor je z razlogom manjši od vetrobranskega stekla.
Res pomaga.
Itak. Kaj ti bodo mamila, če imaš prijatelje?
- Maslo. - Maslo, ja. Res je.
Hej.
Oj.
- Srečno v soboto. - Hvala. Enako.
Mogoče greš lahko tam na deseti zmenek.
Tako bo zmenkarjenje za teboj, ko se vrneš.
Kdo ve, kaj bo potem?
- Sinoči sem bil na desetem zmenku. - Kaj res?
Moram ti povedati,
da sem na zadnjih zmenkih bil z isto žensko.
Aja?
Na kar nekaj zadnjih zmenkih.
Koliko točno?
Zadnjih petih.
Super.
Ja.
Drek, ključe sem pozabila. Moram…
Trapa.
Razturajte na tekmi.
GLEDALIŠČE
KJE JE OTROK, JANE?
Ni mi všeč, da mi kavbojke narekujejo, kako moram sedeti.
Se opravičujem.
Tišina na sodišču.
Jane Payne.
Sodimo vam, ker ste hlinili nosečnost,
da bi se vaš partner Beard poročil z vami.
Kako se zagovarjate?
Nisem nedolžna, kuzla.
Še enkrat.
- Hej. - Oj.
Pozen bom.
Bodita pridni, prosim.
Nič sladkega pred spanjem,
ker te mučijo môre. Isto velja zate, Jelka.
Razumem, kapitan.
- Si za môre? - Ja!
Jaz tudi!
- Jane? - Ja?
Sem tvoj ljubimec, edini prijatelj,
mati in oče, računovodja in gospodar.
Beard.
Vse si. Zate bom naredila vse. Vse.
Vse!
Družba, trenerja Bearda bom odpeljal v Kansas City na žar.
Mislim, da sem to jaz.
A Jane, preden grem,
bi te rad nategnil.
To nisem jaz.
Pardon.
Vsi so me hoteli nategniti.
Je otrok res obstajal?
Za mojega moža, družino, Boga in njegove tekmece ni obstajal.
Vse sem preslepila.
Zame pa je bila laž edina resnična stvar.
Raje pojdiva.
Moram do nje.
- Ne… Prav. - Samo malo.
- Se opravičujem zaradi prej. - Jagoda.
Sladoledni glavobol.
Jezik pritisni na nebo.
Vau. Si prava zdravnica.
Naj preverim. Ojej.
Predpisala ti bom še 200 mg jagodnega sladoleda.
Zamenjajva.
Kaj ti praviš na selitev v London?
Mislim, da sem vesela.
Ja. Vesela sem zaradi mamičine službe.
To je dobro.
Mami se seli v London zaradi očetove službe.
Ne, ni tako.
Z atijem se seliva v London zaradi mame.
A tako. Dobro. To je dobro.
Dobro.
Potrebujeva še sladoleda.
Naprej.
Pozdravljena, Jane.
Pozdravljen, kajsiže.
- Dobro veš, kako mi je ime. - Prav imaš.
Vedela sem, da boš prišel na predstavo, ker me del tebe,
ki je še vedno zaljubljen vame, sovraži, kar ti je všeč.
Ukini predstavo.
Prepričaj me.
Kaj pa delaš?
- No… - Brez žvižganja.
- Če pa obvladam. - Ne smeš žvižgati.
- To prinaša smolo. - Se opravičujem.
Vraževerje. Razumem.
Ni to zanimivo? Človek si žvižga, da se pomiri,
a če to počne na nepravem mestu, lahko povzroči kaos.
Ja.
- Gotovo je zabavno delati v gledališču. - Včasih.
Kakšna je tvoja vloga tu?
- Sem vodja predstave. - To mi je všeč.
Kako si se odločila za to?
Te res zanima?
Ja. Lahko pa stojim tu in buljim v telefon.
Prav. Pri desetih sem gledala Shakespearjevo škotsko igro.
Ni mi bilo jasno,
kako je bil na odru balkon,
čez minuto pa ogromna miza.
Pojma nisem imela, o čem gre igra.
Hotela si pokukati za zastor.
Ja. Ja.
- Nisi pa hotela biti igralka? - Bog ne daj.
Vsi so pritegnjeni.
Zelo so pogumni, da se takole izpostavljajo,
a jaz tega ne bi mogla.
Hotela sem jim pomagati.
Si nekakšna gledališka trenerka.
- Ali vodja predstave. - Točno, že imate izraz za to.
- Kdo sploh si? - Prijatelja čakam.
- Sem Ted Lasso. - Aja, iz igre. Z Jane sta…
Ne, ne. Ni bilo tako. Tisto je umetniška svoboda.
Oseben pogled, ki ga v popolnosti spoštujem.
Čustvena resnica je čisto drugačna.
V coni A nekaj teče.
- Iti moram. - Kar.
Mimogrede, fine kavbojke.
Hvala. Dobil sem jih od 22 mladenk.
Je to zaradi žvižganja?
Ja.
Si v redu?
Jane ne bo več igrala v predstavi.
- Odlično. - Ker ta gre na West End.
Igrali jo bosta Jennifer Lawrence ali Emma Stone.
- Bo največja predstava v mestu. - Pa si razbil ogledalo.
- Z glavo. - A tako.
Raje pojdiva. Pridi.
- Je nekdo žvižgal? - Ja.
Ne vem, kdo. Si videl Macbetha?
Dobro.
- Jutro. - Jutro.
- Si v redu? - Ja.
V redu.
Rad te imam, a moraš mi povedati, kaj te muči.
Nič. V redu sem.
Še nikoli v zgodovini človeštva
ni ženska rekla, da je v redu, ko je dejansko bila.
Naj bo.
Takole je.
Seveda se lahko preseliš kamorkoli.
Mislim pa, da bi se morala prej pogovoriti o tem.
Ja.
Prav imaš. Oprosti.
Sklepal sem, da boš vesela.
Mislim pa, da te še nekaj muči.
Zakaj se v resnici seliš v London?
- Kaj? - Povej mi po resnici.
Sem se seliš zaradi bivše in ne obratno. Ona je dobila službo tu.
Kaj pa govoriš?
- Zakaj tako misliš? - Jelka mi je povedala.
Moti se. Zamešala je stvari. Deset let je stara.
Zakaj sta se sploh pogovarjali o tem?
- O selitvi sem jo spraševala. - Ne bi je smela.
Že tako je razpeta med menoj in mamo.
Rad bi jo zavaroval. Nočem, da jo vmešavaš v to.
- Saj je v redu. - Ni.
Hotel sem priti sem, ker sem mislil, da nama gre dobro.
V redu. Oprosti.
Predlagam pavzo.
Da vidiva, ali je to res tisto, kar želiva.
Oba.
Ati!
Lahko narediva palačinke?
- Prosim. - Žal mi je.
Jebenti.
ŽNK Richmond je prvič v kratki zgodovini
pozdravil oboževalce na Nelson Roadu,
domu svojih prednikov.
V sklopu pokala FA se bodo pomerile proti mogočnemu Chelseaju.
Z vami sva Rebecca Lowe in legendarna Jill Scott.
Jill, ima Richmond sploh kakšno možnost za zmago?
Večno vprašanje, Rebecca.
Šport in možnost sta dobra kombinacija.
Recimo temu ja.
To je prva Richmondova tekma na televiziji.
Vsak čas bomo začeli.
- Dajmo, punce. - Gremo.
- Ne bojte se množice. - Jaz se ničesar ne bojim.
Razen Cynthie Erivo. A njo bolj občudujem.
Itak. Pokažimo jim vraga.
Slišite, kako množica pozdravlja nogometašinje,
ki bodo prvič nastopile na razprodanem stadionu.
Ne naprezajte ušes.
Stadion je razprodan, a vseeno na pol prazen.
- Moj čas je napočil. - Moj čas je napočil.
Moj čas je napočil.
Video je preglasen na praznem stadionu.
- Mogoče je gneča na cesti. - Ni. Jaz sem že nekaj časa tu.
Na WC-ju sem brala knjigo.
Saj res, knjiga.
Tam sem jo pozabila.
Chelsea prevladuje v prvih minutah. Gemma Jay je nemočna.
Žoga je večino časa pri Chelseaju. Richmond jo samo gleda od daleč.
Množica na tribunah je tako redka kot babičini zobje.
Kakšna sramota. Niti Matthijs in Jelka nista prišla.
V službo je moral. Žal mi je.
Pozdravljeni, srečni ljudje.
- Je zasedeno? - Ne.
Ne? Super.
Stol za mojo torbico. Ni boljšega.
Kako malo ljudi je prišlo.
Daj no, Keeley. Edina pot naprej je, da se s tem soočiš.
Ko pa se soočiš, se ga je najbolje nasekati.
Ni tako?
Vidve si kar dajta duška. Saj še pridem.
Tudi prav.
- Nagni. - Klinc.
Naredi požirek. Super. Nalijva se ga.
Prvakinje še vedno dominirajo nad debitantkami.
Grammer, predložek.
Grewal strelja z glavo. Po 15 minutah je ena nič.
Predobre so.
Jebenti boga.
Ne razumem.
Video je na spletu požel navdušenje, zdaj pa ni nikogar.
Klikanje po ekranu in dejanski obisk tekme nista primerljiva.
Vem, da ti to veliko pomeni,
sicer bi več časa preživljala v KBPR.
Mislim pa, da je lahko tudi zabavno.
Ti si mi pokazala, da se moraš tudi zabavati.
Prav imaš.
Mogoče se ne bi smela osredotočati le na to.
Ti se kar osredotoči. Lahko jaz upravljam podjetje.
Ne skrbi. Rada sem šefinja.
Rada pridem zgodaj in se usedem za mizo.
Ko drugi pridejo in me vidijo, avtomatsko mislijo, da so v težavah.
V tem res uživam.
Ostani osredotočena. To je pomembno.
Hkrati pa se lahko v svoji vlogi zabavaš.
- Hvala, Barbara. - Je že v redu.
Ti kar sedi, jaz pa grem brat knjigo,
ker bo ob polčasu predolga vrsta.
- Prav. - Dobro.
- Prihranila ti bom sedež. - Ja.
Chelsea dela, kar želi. Samo vprašanje časa je…
Mullan!
Dve nič.
Quinn naj kar vrešči.
To energijo bi lahko vložila v nakup rokavic.
Trenerji bodo morali dati vse od sebe,
da hrtinje potegnejo z dna.
- Najti morajo Lassovo pozitivnost. - Takole bomo…
Na svež zrak grem.
- Ja. Oprosti, če sva… - Ne opravičuj se.
Kmalu pridem. V redu.
- Ni ji lahko. - Zakaj tako misliš?
Sanjačica je. Življenje jo včasih tepe.
Zato potrebuje tebe. Ti urediš stvari. Tako kot jaz.
Veliko več bi uredila, če bi me moja sanjačica občasno poslušala.
Težko je prisluhniti razumu, ko trobijo angeli.
Res pa svet potrebuje obojne.
- Sanjače in tiste, ki sanje uresničujejo. - Ja.
Kot pri Eurythmics.
- Obožujem Eurythmics. - Jaz tudi.
Obožujem. Bila sem na njunem prvem koncertu.
- Hecaš se. - Ne.
Na odru je bilo več ljudi kot pod njim.
- Samo dva sta. - Vem. Sama sem bila.
Rebecca.
Kaj?
Leslie.
Polčas je. Si pripravljena? Ček za otroke.
Ja. To je zdaj.
Prostor.
Človek dejanj se ne da.
V redu.
- Ne daj se! - Ne bom se!
Kakšna beda.
Vaša prva tekma po televiziji, pa takole igrate.
- Preveč si nas utrudila. - Nisem kriva, da zanič igrate.
Sramotite se. Vsem nam delate sramoto.
Trenerka, danes po tekmi se bova pogovorila.
To se mi ne zdi pametno.
Ne strinjam se. Zelo je pametno.
Še nihče ni imel tako dobre ideje.
Prav. Groza.
100 000 FUNTOV
Alo!
NK Richmond od nekdaj podpira to skupnost.
Hvala skupnosti,
ker danes podpira NK Richmond!
LASTNICA NK RICHMOND PREDAJA ČEK
In še sporočilo
za največje nogometne navijače na svetu,
ki jih danes ni tu. Kje ste?
Je tako?
- Ja! Kje ste? - Kje ste?
Kje ste? Kje ste?
- Kje ste? - Kje ste?
Kje ste, jebenti?
Ja! Kje ste?
- Morda bi morali na tekmo. - Narišite se tu!
Tako se to dela!
Super. Super.
Dobro.
Nasprotnice dobro igrajo, kar ni presenetljivo.
Gledale ste njihov filmček.
Je bolj napet od Resničnih gospodinj.
Zaostajamo za samo dva gola.
Kolikor vem, dva gola nista trije.
Vem, da se trudite.
Po mojem mnenju ni razloga za sram.
Sram.
Trenerji veliko zahtevamo od vas.
Včasih ne dobimo tistega, kar hočemo.
Tudi ve včasih ne dobite odgovorov, ki jih zahtevate od nas.
Bom kar jaz začel.
Ne, nisem poročen.
Sem pa bil kar nekaj časa.
Bivšo ženo poznam dlje, kot ste ve na svetu.
Imava sina Henryja. Videle ste ga že.
Vsako drugo nedeljo, ko ga pospremim k mami,
grem sam jest.
Ne, nimam punce.
Sem pa pripravljen na zmenke.
Vsaj mislim.
In ne, nisem osamljen.
Predvsem zaradi vas in vaju.
In vseh drugih sodelavcev.
Priznam, da me je tista fotka malce pretresla.
Če se ne bi poznal in bi se videl,
bi pomislil, da sem najbolj osamljen človek na svetu.
Ja.
Bilo me je sram.
Sram.
Ta občutek je tako neuporaben, da bi se moral sramovati samega sebe.
Vseeno pa vpliva na vse nas.
Zaradi sramu smo neodločni in prestrašeni.
Dokler se mu ne upremo.
Kot tisti citat. Kako je že?
- "Ko te je sram ostati v popku…" - "Strah, da bi ostal v popku."
Točno. Kako že gre?
"Nekega dne je strah, da bi ostal v popku,
presegel strah pred svobodo."
To, ja.
Hvala, trenerka.
"Ko je strah, da bi ostal v popku,
presegel strah pred svobodo."
Ko je tveganje, da se osramotiš,
bolj boleče od tveganja, ki je potrebno, da se postaviš po robu.
Vem, kaj bi jaz izbral.
Moram izbrati.
Izbral bi to, kar želim tudi za vse vas.
Zato pravim, da v drugem polčasu
poskusimo doseči gol.
Čez čas pa poskusimo dati še enega.
Ko izenačimo,
se bomo zabavali in poskusili dati še en gol. Ste za?
- Ja. - Ja?
- Dobro. - Ja.
Nekaj minutk še imamo. Še kakšno vprašanje zame?
Ja.
OK.
Polčasa ne bi mogla biti bolj različna.
Richmond se je preobrazil. Chelsea ima polne roke dela z ekipo,
ki je našla svojo borbenost.
- Tja! - Teci!
Harrigan poda drugi Harrigan.
Gemma Jay preži kot morski pes.
Harrigan poda.
Kakšen gol!
- Gol za Richmond. Dve proti ena. - Tako, ja!
Gemma Jay je pravi kolos. Ne stojte ji na poti.
Gemme je po zadetku povsod polno.
Nasprotnice je ne morejo ukrotiti.
Tudi takole gre.
- Hej! - Je v redu?
- Si v redu? - Ja.
- Si dobro? - Sem, sem.
Dogovori o prostem strelu, a vsi vemo, kdo ga bo izvajal.
Bova Robbieja ali Garyja?
Kdo ima žogo? Gemma Jay!
Vsi gledajo Gemmo Jay.
Kdo ima žogo? Gemma Jay!
Gemma Jay!
Že gre.
Ne!
Margy El Sherif je izenačila! Čudovit gol!
One odločajo o poteku tekme.
Še 10 minut. Tekma še niti približno ni odločena.
Powell poskuša od daleč!
Kot za Richmond!
Kakšen preobrat, Rebecca.
Nisem vedela, da hrtinje predejo.
Neusmiljene so.
Song iz kota.
Davis!
Žoga se je odbila od vratnice!
Ne morejo si privoščiti neuspeha.
Chelsea napada. Grammer. Drumis!
Peretti!
- To! - To, Boots!
Boots Quinn je ubranila. Kaj takega.
Golmanki brez rokavic zaupamo toliko kot plešastemu frizerju.
A ne danes.
Krij desno vratnico!
Prihaja Gemma Jay. Nihče je ne ovira. Ji bo uspelo?
Ne! Prečka!
Handler. Žogo je brcnila na sredino.
Mullan dobro nadzoruje žogo. Nov napad Chelseaja.
Peretti!
O ne!
Gol!
Zmaga za Chelsea!
Richmond je izgubil kljub pogumnemu in odločnemu drugemu polčasu,
ki ga ne bomo kmalu pozabili.
K njim grem.
Krasno. Totalno katastrofalen dan.
Bolje ne bi moglo biti, dragica.
Preveč sem depresivna za šale.
Tvoji sanjačici Keeley so se stopila krila.
Danes je žalostna, jutri pa bo v redu.
Mogoče te bo zdaj poslušala.
Bile ste odlične. Bravo.
Za mišjo dlako ste izgubile. Dale ste vse od sebe.
Hej.
Žal mi je, da je bil stadion na pol prazen. Zajebala sem.
- Kaj pa govoriš? - Kaj?
Bilo je dvakrat več ljudi kot na navadnih tekmah.
Še nikoli nismo igrale pred toliko ljudmi.
Utišaj te glasove v svoji glavi.
Razturala si.
Prav.
Ted, mogoče imamo težavo s trenerko.
Misliš trenirko?
Ne.
- Dobro. - Se vidimo.
Adijo.
Hotel si govoriti z menoj.
Ja.
Sem te prepričal, da bodi prizanesljivejša do punc?
S tistim žarom?
Ta tekma je bila preveč pomembna. Lahko bi pokazale, kaj zmorejo.
Pri športu je super, da lahko spet poskusiš.
Niti ne.
Poznal sem trenerja, ki je bil tako vnet kot ti.
Žal pa sem prepozno opazil, kaj se dogaja z njim.
Izgorel je.
Pri tebi bom poskusil drugače.
Pri naslednji tekmi ne boš zraven.
Samo še ena je, potem pa so božični prazniki.
Imela boš čas za razmislek.
Spremeni določene stvari. Do naslednjega leta.
Pripravljena sem…
- …na žur. - Žur!
- Z najboljšimi. - Z najboljšimi.
Takšna si bila na tekmi.
- Kakšna zmešanka. - Nisi. Bilo je smešno.
Na srečo je bil stadion čisto prazen.
Moj bog. Trapa.
Kako sem brezčutna. Bedna šala.
Ne, dobra je. Všeč mi je.
Srečna sem, da imam prijateljico,
ki se takole šali na moj račun. A nisi zlobna.
Zaradi Roya me skrbi.
Kaj pa je?
Neko žensko je spoznal.
Poročil se bo z njo in imela bosta otroke. Kakšna koza sem.
Jaz sem koza, ne ti.
Matthijs je rekel, da se bo preselil sem,
jaz pa sem se ustrašila in vse uničila. Pavzo imava.
- Ojoj. - Ja.
- Ne. To ni dobro. - Vem. Koza sem.
Drek. Obe sva kozi.
Ja.
- Žal mi je. - Groza. Zatilje me boli.
- Bi rekla. Danes si uživala. - Sploh ne maram vodke.
Se boš pobrala?
Ne vem.
V SPOMIN NA JOELA STEVENSA
Prevedla Nena Lubej Artnak