- Så hvordan er singellivet? - Bra. Jeg er hekta på strikking nå.
Jeg blir det når jeg har kjøpt sakene.
- Og du? - Jeg elsker det. Ja, jeg…
Jeg gikk rundt i parken hele helgen med hodetelefoner. Leste i timevis.
Å høre på historisk sapfisk fiksjon på 1,5 hastighet er ikke å lese, men ok.
Jeg konsumerer media, Margy.
Skal vi virkelig gjøre dette igjen?
Jeg…
Herregud, er det Ted?
Han spiser pølse helt alene. Så jævlig sørgelig.
Pølser er kun sosial mat.
Han trenger nok servietten fordi han ikke har noen som kan si at han sølte sennep.
Det er ikke bare en serviett, men et rop om hjelp.
- Det er hjerteskjærende. - Fryktelig.
- Vi må ta et bilde. - Ja. Å, ja.
Dette havner på lagets chat.
Gud.
Jeg vil ikke dø alene.
- Skal vi bli sammen igjen? - Jeg tenkte det samme.
Takk og pris.
Jeg er så glad du sa ja.
- Elsker deg. - Elsker deg.
Det er min tid.
Det er vår tid.
Wow, du lagde den.
Den er så…
- Viktig? - Så viktig.
- Definitivt. - For det er viktig.
Vi spiller vår første kamp på Nelson Road.
Jeg tror videoen vil øke bevisstheten og billettsalget.
Et kvinnelag som selger ut et Premier League-stadion det første året.
- Vet dere hvor utrolig det er? - Så utrolig.
- Og viktig. - Ja.
Noe mer å diskutere?
- Ja, jeg skulle si at… - Unnskyld, en siste ting.
- Ti pund per billett var riktig valg. - Absolutt.
Zelda var sjenerøs og kjøpte 2000 billetter til.
- Wow. - Jeg har donert dem
- til lokale skoler. - Vidunderlig. Unnskyld. Leslie.
Ja, jeg skulle si at…
Unnskyld! Ikke glem at du skal gi en sjekk til stiftelsen din i pausen.
Akkurat. Takk. Jeg skal forberede en tale.
- Perfekt. Unnskyld, Leslie. - Det går bra.
- Ja, som sagt… - Herregud. Unnskyld, Leslie.
Jeg kom på at jeg trenger to billetter, for Matthijs og Jelka er i byen.
Flott. Sikker på at han ikke vil betale? De koster bare ti pund.
- Jeg dekker det for ham. - Dette skjer virkelig.
- Jeg er spent. - Jeg ringer Barbara.
Jeg holder dere oppdatert om noe endrer seg.
Leslie, jeg er lei for det. Hva ville du diskutere?
Ja. Er vi…
Nei…
Mannen… Nei…
Hvis vi… Det er helt borte.
- Så det kan ikke ha vært så viktig. - Nei.
S-H-A-N-N-O-N.
Ok.
Ja. Sånn. Vårt foreløpige lag til denne lørdagen.
Å møte Chelsea blir ikke en bedagelig spasertur.
Det blir en utmattende 90 minutters løpetur på banen.
- Men vi må prøve. - Vi er ikke gode nok til å slå Chelsea.
- Hva med litt positivitet? - Unnskyld, du har rett.
- De er for gode. - Takk.
- Hva ville du gjort annerledes? - Jeg ville byttet ut Shannon.
- Hun er ikke klar. - Det minner meg på noe.
Henry sa dette: "Jo mer du tar, desto mer etterlater du deg. Hva er jeg?"
- Hva gjør du? - Igjen.
"Jo mer du tar, desto mer etterlater du deg. Hva er jeg?"
- Slutt. - Jeg slutter ikke, men jeg tar en pause.
Stor kamp denne helgen.
- Sjef, kan vi stille deg noen spørsmål? - Som en sånn nett-quiz?
For jeg blir stadig prinsesse Jasmine.
Ted, er du gift?
- Unnskyld, hva? - Spiser du alltid alene?
- Går du ut med noen? - Ensom, hjemlengsel, eller begge deler?
- Ikke ha dårlig samvittighet. - Det går bra.
- Hva er det som foregår? - Vi så deg.
Ja.
Bruker du alltid den buksa? Aldri olabukse?
Som Bart Simpson. Alltid samme shorts.
- Ja, men jeg spiser ikke min. - Tror du Bart spiser sin egen shorts?
Godt poeng. Han ber andre om å spise shortsen.
- Ok. - Ja, det gjør han.
Spørsmålet er hva vi må gjøre denne helgen for å slå Chelsea.
Ja? Og svaret er ute på treningsbanen.
Så kom igjen!
Ok? Kom igjen. Kom igjen.
Det var interessant.
- Kabler. - Unnskyld?
"Jo mer du tar, desto mer etterlater du deg." Kabler.
Jeg tillater det, men jeg var ute etter skritt.
Det var en spøk.
Mer som en gåte, men hans skatologiske tolkning kan skape god stemning
- hvis du liker toaletthumor. - Nei, ikke det. Det.
Hva enn det der inne var. At de spør om datinglivet ditt.
Hva? Nummer én, det er upassende. Nummer to, hvem bryr seg?
Nummer to.
Jeg ble overrasket, men jeg har ikke noe imot det.
Du reagerer nok fordi det skjer deg så ofte.
Nei, de har aldri spurt meg om noe, og det er jeg glad for.
De burde spørre seg selv om hvorfor de ikke får orden på ting før sin store kamp.
Det burde de spørre seg selv om, hvis de skal spørre seg selv om noe.
Hvis dere spør meg. Noe dere ikke gjør. For ingen spør meg om noe.
Og det er greit. Det er greit.
Nei, det er greit. Jeg bryr meg ikke. Det har ikke noe å si.
Det er greit.
Oy.
- Sa du "oy" eller "Roy"? - Har det noe å si?
- Du reagerer på begge deler. - Ja. Jeg gjør vel det.
- Ja. - Beklager at jeg ikke er her på lørdag.
Jeg må være i Newcastle
med det meningsløse, sekundære, "hvem faen bryr seg"-herrelaget.
- Det går bra. - Jeg skal tenke på deg.
Meg eller laget?
Har det noe å si? Du reagerer på begge deler.
Oy, Roy. Av ren nysgjerrighet, hvilken date er du på?
Ni.
Interessant.
Faen.
- Hei. - Hei.
- Hallo. - Hei, Rebecca.
- Har du chipsen du hadde sist? - Selvfølgelig, kun for deg.
- Takk. - Og andre godbiter…
Nei, gjør det!
Forbli vill, unge dame! Ikke la dem temme deg!
Vil jeg slutte å reagere på uniformen? Var det derfor du ble pilot?
Nei, jeg ble pilot for flymaten.
- Jeg har savnet deg. - Og jeg har savnet deg.
- Jeg ville faktisk snakke med deg om det. - Ja?
Jeg har fått jobb for Virgin Atlantic.
Jeg flytter til London.
Hva?
Wow.
Hva med Jelka?
De nektet å ansette henne. Hun er bare ti år.
Nei. Jeg fortalte moren hennes om jobben,
og hun søkte på en stilling i selskapets London-avdeling.
Så jeg kan være med Jelka og deg.
Det er utrolig. Herregud.
Trener, syns du Alice er litt mer i høyspenn enn vanlig denne uka?
Å spille på Nelson Road gjør det med deg.
- Da må det være smittsomt. - Hvorfor det?
Jeg tror det var derfor laget grillet meg om at jeg spiste en pølse, eller hva?
Nei. Jeg tror de bare vil vite mer om deg.
Hei, Beard. Så Janes one-woman-show i går.
Alle tre gjorde det. Fy søren.
- For en opptreden. - Ja.
Har ikke grått sånn siden pappa forlot oss og så kom tilbake igjen. Jævla kødd.
- Jeg sluttet først da vi gikk bort hit. - Har hørt det er et flott show.
Har du ikke sett det?
Visste ikke at dere liker teater så godt.
Vi gjør ikke det. Teater er dritt.
Vil jeg høre noen skrike i to timer, besøker jeg mamma. Jævla kødd.
Vi er bare fans av Beard. Selv etter å ha sett showet.
Jeg må se det showet.
- Er det en god idé, trener? - Nei.
- Vil du bli med meg? - Hvem sin bil skal vi ta?
- Vi kjører ikke. - Fra The Town.
- Hvilken by? - Filmen.
Hvilken film?
Bra smekken ikke har knapper. De er vanskelige når du har kalde hender.
Hva foregår?
Jentene spleiset på en splitter ny olabukse til meg.
De traff på størrelsen.
Min første jobb var på Levi's, så jeg kan gjette alles størrelse på 100 meter.
Fint festtriks.
- Bortsett fra fetter Finley. - Han er en løgner.
- Jeg gjenkjenner en 30/30 når jeg ser en. - Så mange her inne er brannfarlig.
Vi kan alle dø…
…hvis det brenner.
Ja, treneren har et godt poeng, så vi ses ute på banen.
Og takk for denne.
Vi har kvitteringen om du vil ha en mørkere en.
Nei, den kler hudfargen hans.
Har du sett? Riktig så omtenksomt.
Har ikke sett deg i olabukse siden vi dro på Cake-konserten.
Det stemmer. Vi kjøpte begge en vibraslap etterpå.
- Nå må du få deg olajakke. - Hva kalles det? Canadisk smoking?
Bortsett fra i Canada. De kaller det smoking.
Vi skal glefse etter Chelsea som en liten valp.
Liten underdog-valp.
Shannon!
Gemma til venstre eller skuddmulighet til høyre, men du gjorde ingenting.
Slutt å spille som om du vet at du ikke hører hjemme her.
Hei, Alice. Gi deg, for faen.
- Hva sa du? - Gem, glem det.
Nei, du hørte meg. La henne være.
Shannon, jeg tar et valg for deg. Løp fem runder.
Du trenger ikke det.
- Vil du bli med henne? - Du er så tøff.
- Begge to, ti runder. - Nei, faen ta det.
Alle sammen, 15 runder.
Av gårde med deg.
Hurpe.
Gem. Gem, kom.
Trener, kan du grille?
- Nei. - Det er flott.
Ikke bare å kaste en burger på grillen. Jeg mener ekte grillmat.
Lavt og sakte. Masse røyk.
Slik matlaging som får naboen til å stikke hodet over gjerdet.
Da jeg begynte å lære det, hadde jeg alltid hastverk.
Løftet lokket, stakk kjøttet, skrudde varmen helt opp
fordi jeg var utålmodig og sulten. Vet du hva som skjer?
Kjøttet blir seigt. Jeg endte opp med å steke mørheten ut av det
Min erfaring er at folk også er slik.
Hvis du stikker dem hvert femte minutt, kan de bli litt seige.
Men hvis du stoler på prosessen, holder temperaturen jevn,
tilsetter litt krydder og litt saus for å holde det søtt,
så har du en god sjanse til å ende opp med noe du kan være stolt av.
- Det skal jeg huske på. - Ja.
Jeg ble skikkelig sulten.
- Noen er i godt humør. - Ikke egentlig. Sangen bare sitter fast.
Jeg frykter det er en forløper til et sammenbrudd,
- men kanskje låten bare er fengende. Her. - Takk og pris.
- Disse kan hjelpe. - Noen er stresset.
- Del alt i ditt sinn, Cheech Marin. - Ted, Matthijs flytter til London.
Hei, så Amster-deilig.
- Det er flott. - Ja, det er…
Det er flott.
Jeg får noen bakvendtdag-vibber fra den responsen.
- Nei, nei. Det er flott. - Flott.
- Ikke sant? Jeg vet ikke. - Ikke jeg heller.
Jeg mener, denne avstands-greia har funket flott for oss i lang tid.
Jeg har fått mikrodoser av forholdet. Nå kommer jeg til å få hele trippen.
Som å spy i en bøtte i Peru…
- Ikke sant? - Ja.
Hadde aldri trodd du ville bruke en narkotika-metafor.
- Jeg dater en mann fra Amsterdam. - Godt poeng.
- Men jeg skjønner det ikke. Hva er galt? - Hva om han begynner å hate meg?
Hva om jeg begynner å hate ham? Hva om alt går til helvete?
Jeg kan ikke gjennomgå det igjen.
Jeg skjønner det.
Men mange av bekymringene dine har røtter i fortiden.
Det er en grunn til at bakspeilet er mindre enn frontruten.
Dette hjelper.
Ja. Hvem trenger dop når du har vennskap?
- Smør. - Akkurat, smør. Det stemmer.
Hei.
- Lykke til med kampen på lørdag. - Takk. Du også.
Du kan prøve å gå på tiende date der oppe.
For når du er tilbake, er du ferdig med det.
Og hvem vet?
- Jeg gikk på tiende date i går. - Gjorde du det?
Jeg har ønsket å fortelle deg at de siste par datene har vært med samme kvinne.
Jaså?
Vel, de siste få.
Hvor få?
Date seks til ti.
Wow, det er flott.
Akkurat.
Pokker, jeg glemte nøklene.
Jeg…
Tåpelige meg.
Gjør det rått denne helgen.
HVA HENDTE MED DIN BABY, JANE?
Liker ikke at nye olabukser forteller deg hvordan du skal sitte.
Unnskyld.
Ro. Ro i retten.
Jane Payne. Du er tiltalt for at du lot som om du var gravid
for å manipulere partneren din, Beard, til å gifte seg med deg.
Hva erklærer du deg?
Ikke ikke skyldig, hurpe.
En gang til.
- Hei. - Hei.
Jeg kommer sent hjem.
Oppfør dere pent, vær så snill.
Og husk, ikke noe sukker før leggetid.
Du får mareritt. Det samme gjelder deg, Jelka.
Aye, aye, kaptein.
- Hvem er klar for mareritt? - Jeg!
Jeg også!
- Jane? - Ja?
Jeg er din elsker, din eneste venn, mor og far, bokholder og mester.
Å, Beard.
Du er alt. Jeg gjør hva som helst for deg.
Hva som helst.
Hei, dere. Jeg tar med trener Beard til Kansas City for å spise grillmat.
- Hei, det høres ut som meg. - Men før jeg drar, Jane,
vil jeg knulle deg.
Ikke det.
Unnskyld.
De ville alle knulle meg.
Var babyen ekte?
For mannen min, familien min, Gud og rivalene hans, var den ikke det.
For jeg hadde lurt dem alle.
Men for meg var løgnen det eneste som var ekte.
- Vi bør nok dra. - Jeg må snakke med henne.
- Nei… Ok. - Unnskyld meg. Unnskyld meg.
- Beklager. - Stort jordbær.
Hjernefrys.
Fort, legg tungen mot ganen.
Wow, du er som en lege.
Forresten, la meg sjekke.
Jøye meg.
Ja, og jeg diagnostiserer at du trenger ytterligere 200 milligram jordbæris.
Bytter.
Så…
Hva tenker du om å flytte til London?
Jeg er glad, tror jeg.
Ja, glad for mammas store jobb.
Det er bra. Men mamma flytter til London for pappas store jobb.
Nei, det er feil. Pappa og jeg flytter til London for mamma.
Akkurat. Bra. Det er bra.
Bra.
Vi trenger mer iskrem.
Kom inn.
Hallo, Jane.
Hallo, hva enn han heter.
- Du vet godt hva jeg heter. - Du har rett.
Jeg visste også at du ville se showet, for den delen av deg
som fortsatt er forelsket i meg, hater meg egentlig, og det elsker du.
Du må slutte med dette showet.
Overbevis meg.
Hva er det du gjør?
Du kan ikke plystre.
- Jo, det kan jeg. Bare hør. - Nei, nei. Jeg mener, ikke plystre.
- Det bringer ulykke. - Unnskyld. Overtro. Jeg skjønner, ja.
Stilig at noen tankeløst kan gjøre noe for å berolige seg selv,
men avhengig av hvor de gjør det, kan det føre til kaos.
Ja. Dette må være et morsomt sted å jobbe, eller hva?
Ja, det kan være det.
Hva gjør du her?
- Jeg er inspisient. - Det liker jeg. Inspisient.
- Hvordan begynte du med det? - Vil du virkelig vite det?
Ja. Eller jeg kan stirre på mobilen min, om du foretrekker det.
Ok. Vel, jeg så en oppsetning av det skotske stykket av Shakespeare
da jeg var ti år, og gjennom hele stykket
prøvde jeg å finne ut hvordan de hadde en balkong i det ene øyeblikket,
og et stort bankettbord i det neste.
Jeg ante ikke hva som foregikk i stykket.
For du ville titte bak teppet.
Ja. Ja.
- Men du ville aldri bli skuespiller? - Herregud, nei. De er alle gale.
De er modige med hvordan de viser seg frem,
men jeg kunne aldri gjort det.
Jeg ville vel bare hjelpe dem med det de gjør best.
Ja. Som en teatertrener.
- Eller en inspisient. - Ja, dere har et ord for det alt.
- Unnskyld, hvem er du? - Jeg venter på vennen min.
- Jeg heter Ted. Ted Lasso. - Fra stykket. Du og Jane.
Nei, nei, ikke sånn. Men det var kunstnerisk frihet.
Det subjektive blikket, som jeg respekterer.
Det er en emosjonell sannhet der, men ikke en ekte en.
Stygg lekkasje i sone A.
- Jeg burde nok gå. - Ja, ja.
Fin olabukse, forresten.
Takk. Tjueto unge kvinner kjøpte den til meg.
Er det fordi jeg plystret?
Ja.
Går det bra, kompis?
Den gode nyheten er at Jane skal gi seg med showet.
- Flott. - Den dårlige er
at produsentene vil ha stykket på West End med Jennifer Lawrence eller Emma Stone,
- og gjøre det til Londons største show. - Så du slo et speil.
- Nei, jeg skallet til det. - Ok. Ja, vi bør få deg ut herfra. Kom.
- Plystret noen? - Ja, vet ikke hvem. Har du sett Macbeth?
Ok.
- God morgen. - God morgen.
- Går det bra? - Jepp.
Greit.
Jeg elsker deg, men du må fortelle meg hva som foregår.
- Ingenting. Det går bra. - Aldri i menneskehetens historie
har en kvinne sagt at det går bra når det faktisk gjør det.
Greit.
Hør her.
Du kan åpenbart flytte hvor du vil.
Jeg føler bare at vi kanskje kunne ha diskutert det,
men det gjorde vi ikke.
Ja.
Du har rett, og jeg er lei for det.
Jeg tenkte du ville bli glad.
Men jeg føler det er noe annet som foregår her.
Ja, hvorfor flytter du egentlig til London?
- Hva? - Si sannheten.
Du flytter hit fordi eksen din trenger å flytte hit,
ikke omvendt. Du flytter hit på grunn av hennes jobb.
- Hva snakker du om? Hvorfor tror du det? - Jelka sa det.
Hun tar feil. Hun misforsto. Hun er ti år.
Hvorfor snakket dere om dette?
- Jeg bare spurte henne om flyttingen. - Skulle ønske du ikke hadde gjort det.
Hun er midt oppi dette med dritten til meg og moren.
Jeg har jobbet veldig hardt for å beskytte henne mot alt det.
- Jeg vil ikke at hun skal bli innblandet. - Ok. Det går bra.
Nei, det går ikke bra.
Jeg ville flytte hit fordi jeg trodde vi var på et godt sted.
Ok. Unnskyld.
Jeg tror vi bør ta en pause.
Ta litt tid fra hverandre for å se, for å føle, om det er dette vi ønsker.
Begge to.
Pappa!
Pappa, kan vi lage pannekaker?
- Vær så snill. - Unnskyld.
Faen.
For første gang i deres korte historie
ønsker AFC Richmond Women fansen velkommen til forfedrenes hjem,
selve Dogtrack, Nelson Road Stadium,
til en forlokkende FA-cupkamp mot mektige Chelsea.
Rebecca Lowe er her med England-legenden Jill Scott.
Jill, har Richmond noen som helst sjanse i dag?
Det er det evige spørsmålet, Rebecca,
hvor sport og sannsynlighet forenes i den reneste akten.
Vi kaller det et ja.
Det er også Richmonds første kamp på TV, og det er avspark om et øyeblikk.
- Ok. Kom igjen, jenter. - Kom igjen.
- Ikke bli skremt av tilskuerne. - Ingen skremmer meg.
Bortsett fra Cynthia Erivo, men det handler mer om beundring.
La oss gi dem et jævla show.
Spillerne går ut på banen for første gang,
på et utsolgt Nelson Road, så la oss høre på tilskuerne.
Ikke anstreng ørene for mye. Det er utsolgt, men også bare halvfullt.
- Det er min tid. - Det er min tid.
Det er min tid.
Volumet er så høyt når stadion er så tomt.
- Kanskje det er mye trafikk. - Nei, bedre enn vanlig. Jeg kom tidlig.
Jeg gjemte meg i en toalettbås og leste boka mi.
Faktisk…
Ja, jeg glemte den der. Skal bare…
Etter ti minutter har Chelsea styrt alt. De har stoppet Gemma Jay helt.
De har hatt 95 % ballbesittelse. Richmond greier ikke å røre dem.
Ingen på den ukomfortabelt tomme tribunen kan heller røre hverandre.
Dette er veldig flaut. Matthijs og Jelka kom ikke engang.
Ja, han…
…måtte jobbe. Beklager.
Hallo, dere heldiggriser.
Sitter det noen her? Ingen? Flott.
En stol til vesken min også. Herlig.
Gud, det er knapt nok noen her.
Kom igjen, Keeley. Den eneste veien fremover er gjennom,
og noen ganger er den beste veien gjennom å bli helt snydens.
Ikke sant? Ja?
Sett i gang. Jeg har rotet det til nok i dag. Jeg kommer tilbake.
Å, vel.
- Kom igjen. Liten slurk. - Faen heller.
Flott. La oss bli dritings.
Enveiskjøring mens mesterne fortsetter å rundspille FA-cupdebutantene.
Grammer med innlegget,
Grewal med headingen, og det er 1-0 etter 15 minutter.
- Chelsea er for gode. - Ræva.
Jeg skjønner det ikke. Videoen fikk så mye støtte på nettet,
men ingen stilte opp.
Det er stor forskjell på å trykke på en skjerm og å møte opp.
Jeg vet at det du gjør, er viktig for deg.
Ellers hadde du ikke vært så mye borte fra KBPR.
Jeg tror bare det også kan være gøy.
Det var du som viste meg hvor viktig det er å ha det gøy også.
Du har rett. Kanskje jeg ikke burde være så fokusert på dette.
Jo, det burde du. Jeg kan styre selskapet. Ikke tenk på det. Jeg elsker å være sjef.
Jeg elsker å dra tidlig på jobb og sitte ved bordet mitt,
sånn at alle tror de er i trøbbel når de kommer. Jeg elsker det. Virkelig.
Ikke mist fokus. Det er viktig.
Jeg tror bare du kan ha det litt mer gøy med perspektivet ditt.
- Takk, Barbara. - Ja, ok. Jeg skal la deg være i fred.
Jeg skal lese ferdig boka før køen blir for lang i pausen.
- Ok. - Ok.
- Jeg holder av plassen din. - Ja.
Chelsea gjør som de vil der ute. Det er bare et tidsspørsmål…
Mullan!
Og det er 2-0.
Quinn kan skrike, eller hun kan bruke energien på å kjøpe hansker.
Richmonds trenere får en utfordrende pause.
De må stikke hodene sammen for å få Greyhounds ut av dette.
- Finne Lasso-positiviteten. - Hør her…
- Dårlig forsvar. - Jeg skal få meg litt frisk luft.
- Ja. Beklager om vi… - Nei da.
Ses snart.
Ok. Ja.
- Det er tøft for henne. - Hvordan da?
Hun er en drømmer, ikke sant? Livet kan være tungt for dem.
Derfor trenger hun deg. Du får ting gjort. Du er en gjører, som meg.
Jeg ville fått gjort mye mer om min lille drømmer hørte på meg av og til.
Vanskelig å høre fornuft over englenes trompeter.
Men verden trenger begge deler.
- Drømmere og gjørere. - Ja.
Det er som Eurythmics.
- Jeg elsker Eurythmics, for faen. - Jeg var på deres første konsert.
- Nei, det var du ikke. - Det var flere på scenen enn i publikum.
- De er bare to. - Ja. Det var bare meg.
Rebecca.
Hva?
Leslie.
Det er pause. Er du klar? Sjekken til barna.
Ja, det er nå.
Slipper deg forbi.
- Gjørere spiller videre. - Ok.
Spill videre, gjører.
Ja, spill videre!
Det var patetisk. Første kamp på TV, og dere spiller sånn.
- Vi trente for hardt. - Ikke min skyld at dere spiller ræva.
Dere dummer dere ut. Dere dummer ut oss alle.
Hei, trener. Du og jeg må ta en prat etter kampen, ok?
Jeg vet ikke om dette er en god idé.
Jeg er uenig, Leslie. Det er en flott idé.
Faktisk er det den beste ideen noen noensinne har hatt.
Greit. Gud.
Hei!
AFC Richmond har alltid støttet dette fellesskapet.
Så en stor takk til dette fellesskapet
for at dere støtter AFC Richmond i dag.
RICHMOND-EIER OVERREKKER SJEKK
Men nå en beskjed
til verdens beste fotballsupportere som ikke er her i dag.
Hvor er dere?
Har jeg rett?
- Ja! Ja, hvor er dere? - Hvor er dere?
Hvor er dere? Hvor er dere?
- Hvor er dere? Ja. - Hvor faen er dere?
Ja!
Ja! Hvor er dere?
- Kanskje vi burde ha dratt på kampen. - Få høre dere! Kom igjen!
Det er sånn det skal gjøres!
Flott. Flott.
Ok.
Chelsea spiller bra. Ikke overraskende. Vi har alle sett kampopptaket.
Flere highlights enn en Real Housewife. Men vi ligger bare under med to mål.
To var ikke tre sist jeg sjekket, og jeg ser at dere prøver der ute.
Spør dere meg, har dere ingenting å være flau over.
Flau.
Jeg vet at vi trenere noen ganger ber om mye fra dere.
Noen ganger gir dere oss ikke det vi vil ha.
Men jeg vet også at dere noen ganger ber om noe fra oss,
og at vi kunne kommunisert mye bedre. Så jeg begynner.
Nei, jeg er ikke gift. Jeg var det en stund.
Jeg har kjent ekskona mi lenger enn noen av dere har levd.
Vi deler foreldreansvaret for sønnen vår, Henry, som dere har møtt noen ganger.
Annenhver søndag, etter at jeg har tatt ham med til moren,
velger jeg å spise alene.
Nei, jeg dater ingen. Men jeg tror jeg er klar for det.
Jeg tror det.
Og nei, jeg ville ikke beskrevet meg selv som ensom.
Mest på grunn av alle dere, og dere.
Og masse folk vi får jobbe med her.
Jeg skal være ærlig. Jeg ble rystet da jeg så bildet dere tok av meg.
Hvis jeg ikke kjente meg, hadde jeg trodd at "meg" var tidenes mest ensomme mann.
Ikke sant?
Ja.
Og jeg var flau.
Flau. En så ubrukelig følelse at den burde være flau over seg selv.
Og likevel kan den fange oss alle.
Sørge for at vi forblir små og redde til vi bryter oss ut av det.
Som det sitatet. Hva er det?
- "Når du er flau over å forbli en knopp…" - "Risikoen ved å forbli en knopp."
Der har vi det. Ja, hva er sitatet?
"Og dagen kom da risikoen for å forbli en knopp
var vondere enn risikoen som måtte til for å blomstre."
Der har vi det.
Takk, trener.
"Risikoen for å forbli en knopp
var vondere enn risikoen som måtte til for å blomstre."
Når risikoen for å bli flau
blir vondere enn risikoen som skal til for å prøve.
Jeg vet hvilken risiko jeg heller vil ta. Som jeg må ta.
Det er den samme jeg vil at dere skal ta. Her inne og der ute.
Så jeg sier at i andre omgang prøver vi å score et mål.
Og så, litt senere, prøver vi å score et til.
Og når vi har utlignet, skal vi ha det gøy og prøve å få et til.
Hvordan høres det ut?
- Jepp. - Ikke sant?
- Ok. - Jepp.
Vi har noen minutter til før vi må ut. Har dere noen flere spørsmål til meg?
Ja. Ok.
Snakk om to helt ulike omganger.
Richmond er forvandlet, og Chelsea har hendene fulle
mot et lag som har funnet viljen til å kjempe.
- Overlapp. - Fortsett.
Harrigan. Til den andre Harrigan.
Gemma Jay lurer som en hai.
Harrigan legger inn.
For et mål!
- Richmond har slått tilbake! Det er 2-1. - Flott!
Gemma Jay er intet mindre enn en moderne koloss.
Hold deg unna Gemmas vei.
Etter målet har Jay vært overalt,
og Chelsea finner ikke en løsning på farten hennes.
Det er én løsning.
- Hei! - Tuller du?
Går det bra med henne?
- Går det bra med deg? - Ja, alt i orden.
Jay og El Sherif står ved ballen, men alle vet hvem som tar frisparket.
En Robbie eller en Gary?
Hvem har ballen? Gemma Jay.
Alle følger med på Jay.
Gemma Jay. Hvem har ballen? Gemma Jay.
Her kommer hun.
Nei!
Det er en vakker utligning av Margy El Sherif!
Denne kampen er gisselet deres nå.
Ti minutter gjenstår, og kampen er ikke ferdig med oss.
Powell fra langt hold!
- Nok et hjørnespark til Richmond! - For en snuoperasjon, Rebecca.
- Jeg visste ikke at greyhounder kan male. - De har vært utrettelige.
Song tar hjørnesparket.
Davis!
I stolpen!
De kan ikke sløse bort slike sjanser.
Chelsea angriper. Grammer… Drumis!
Peretti!
- Ja! - Ja, Boots!
Strålende trippelredning av Boots Quinn! Jøye meg!
Som regel skal du stole på en hanskeløs målvakt
like mye som du stoler på en hodeløs skredder.
Men i dag lar jeg det passere.
Bakerste stolpe!
Gemma Jay er gjennom. Målvakten er på halvdistanse. Er dette øyeblikket?
Nei, i tverrliggeren!
Handler med et langt utspark.
Flott tatt ned av Mullan, som har rom. Her kommer Chelsea igjen.
Det er Peretti!
Å nei!
Hun scorer!
Chelsea greide det. En retningsforandring betyr kroken på døra for Richmond,
til tross for en modig og bestemt andre omgang
som ingen vil glemme med det første.
Jeg skal gå ned til dem.
Strålende.
Denne dagen har vært en ren katastrofe.
Skatt, du innser visst ikke at dette er det beste som kunne ha skjedd.
- Ville ledd, men jeg er for deprimert. - Skjønner du ikke?
Din lille drømmer, Keeley, har fått vingene smeltet.
Ja, ja, hun er trist i dag, men i morgen går det bra.
Og viktigst av alt vil hun være mer tilbøyelig til å høre på deg.
Dere spilte fantastisk. Godt jobbet. Det var jevnt.
Fantastisk innsats, ja?
Hei.
Beklager at stadion var så tomt. Jeg rotet det til.
- Hva snakker du om? - Hva?
Det var dobbelt så mange tilskuere som vanlig. Du vet vel det?
Det var flere enn vi noensinne har spilt foran.
De stemmene i hodet ditt… Be dem om å holde kjeft, ok?
- Du gjorde det helt rått. - Ok.
Vet du hva, Ted?
- Vi kan ha et trenerproblem. - Mener du: Vi kan ha et problem, trener?
Niks.
- Greit. - Vi ses.
Ha det.
Du ville snakke med meg?
Ja, det stemmer.
Jeg oppmuntret deg til å være snillere mot laget.
Ja, med hele grill-greia.
Denne kampen var mye større enn det. De fikk muligheten til å sende et signal.
Det er det fine med sport. Du får alltid en ny mulighet.
Ikke etter min erfaring.
Alice, jeg har hatt gleden av å jobbe med en annen trener som hadde din glød.
Dessverre merket jeg ikke hva som foregikk med ham før…
Vel, før han brant opp.
Så i håp om å lære av mine feil skal jeg prøve en annen tilnærming nå.
Jeg suspenderer deg i en kamp.
Det er bare én kamp igjen, og så er det julepause.
Det kan gi deg tid til å tenke på hva som foregår.
Gjøre noen justeringer, så ses vi over nyttår.
…avslappet og klar
- til å feste… - Feste!
- …med de aller beste. - …med de aller beste.
Og jeg skal dra ned til elven…
Det var akkurat sånn du var på kampen i dag.
- Herregud, jeg er et vrak. - Nei, du er ikke et vrak.
Det var morsomt.
I det minste var det bare syv som så meg.
Herregud.
Herregud, jeg er veldig…
Det var veldig ufølsomt. En helt forferdelig spøk.
Nei, jeg elsket spøken. Jeg elsker at jeg har en venn som kan komme med slemme,
fæle spøker på min bekostning, for du er ikke slem eller fæl.
Jeg er bare bekymret for Roy.
Å nei. Hva?
Han har møtt noen.
Han gifter seg med henne, og de får barn, og jeg er et vrak.
Nei, du er ikke et vrak.
Jeg er vraket.
Matthijs sa han skulle flytte hit, og jeg…
Jeg fikk panikk. Nå har jeg ødelagt det, og vi har pause.
- Herregud. - Ja.
- Nei. Det er veldig ille. - Jeg vet det! Så jeg er vraket.
Å, pokker.
Vi er begge et vrak.
Ja.
- Jeg er lei for det. - Herregud.
- Jeg har vondt i bakhodet. - Jeg tviler ikke. Du hadde det gøy i dag.
Jeg liker ikke engang vodka. Det vil gå bra med deg.
Jeg vet ikke.
TIL MINNE OM JOEL STEVENS
Tekst: Espen Stokka