Е, как е да си необвързана?
Страхотно, новото ми хоби е да плета.
Но първо да си купя куки и прежда.
- При теб как е? - Много ми харесва.
Цял уикенд обикалях парка със слушалки в ушите.
Четох часове наред.
Слушането на исторически любовни романи не е точно четене, но добре.
Попивам медийно съдържание, Марги.
Пак ли започваме?
Тед ли е това?
Яде хотдог сам-самичък. Колко тъжно! Хотдог се яде само в компания.
И си слага кърпа отпред, явно няма кой да му каже, че се е окапал.
Това не е просто кърпа, а зов за помощ.
- Да ти се скъса сърцето. - Направо!
Я да го снимаме.
Ще го качим в отборния чат.
- Боже. - Не искам да умра сама.
- Да се съберем ли пак? - Тъкмо си го мислех.
Слава богу.
Така се радвам, че се съгласи!
- Обичам те. - И аз.
ТЕД ЛАСО
Това е моят миг.
Нашият миг.
"РИЧМЪНД" СРЕЩУ "ЧЕЛСИ"
Какво нещо си сътворила! Толкова е…
- Важно, нали? - Много.
- Определено. - Наистина е важно.
За пръв път ще играем на "Нелсън Роуд".
Клипът ще се забележи и ще вдигне продажбата на билети.
Женски отбор ще напълни голям стадион още на първата година.
- Невероятно е, нали? - Меко казано.
- И важно. - Да.
- Нещо друго за обсъждане? - Да, щях да казвам…
Само още нещо.
- Билетите от 10 лири са вървежни. - Без съмнение.
Зелда беше така щедра да купи още 2000 броя.
- Виж ти! - Дарих ги.
- На местни училища. - Браво.
- Извинявай, Лесли. - Да, щях да казвам, че…
Да не забравиш!
На полувремето ще направиш дарение на фондацията ти.
Да, благодаря, ще си подготвя реч.
- Супер. Прощавай, Лесли, прекъснах те. - Няма нищо.
- Та както казвах… - Извинявай.
Искам два билета за Матейс и Йелка.
Чудесно! Защо не си ги купи? Само 10 лири са.
Аз ще му ги платя.
Ето че стана!
- Вълнувам се. - Ще се обадя на Барбара.
И ще ви държа в течение.
Лесли, извинявай. Какво искаше да обсъдим?
Да, дали…
Не.
Онзи, не…
Ако ние…
- Изскочи ми от ума. - Явно не е било важно.
Права си.
Ш-А-Н-Ъ-Н.
САПФИРЕНАТА ШАНЪН
Готово. Предварителният състав за събота.
Мачът с "Челси" няма да е никак лек.
Яко търчане ще падне час и половина.
- Но има шанс. - Няма да бием "Челси".
- Не сме дорасли. - Я стига.
- По-позитивно! - Да, извинявай, прав си.
- Те са твърде добри. - Благодаря.
- Какви промени предлагаш? - Да извадим Шанън от титулярния състав.
- Не е готова. - Вярно.
Сетих се нещо.
Хенри ми го каза. Колкото повече тъпчеш, толкова повече оставяш. Що е то?
- Моля? - Я повтори.
Колкото повече тъпчеш, толкова повече оставяш. Що е то?
- Спри. - Няма, само ще дам на пауза.
Предстои голям мач.
Тренер, може ли два въпроса?
Като в онези онлайн тестове ли? Там все излизам принцеса Жасмин.
Тед, женен ли си?
- Какво? - Винаги ли ядеш сам?
Имаш ли гадже?
Самота, носталгия или и двете?
- Няма нищо срамно. - Кажи си.
- Какво става? - Видяхме те.
Все си с тоя панталон. Нямаш ли дънки?
- Като Барт Симпсън, все с едни шорти. - Поне не ги ям.
Барт яде ли си шортите?
Права си, само казва на другите да ги ядат.
- Нали? - Вярно.
Важният въпрос е как да бием "Челси" този уикенд.
И отговорът е - като тренираме. Така че да започваме!
Браво, така ви искам.
Колко интересно.
- Говната. - Моля?
Колкото повече тъпчеш, толкова повече оставяш.
Приемам отговора, но са стъпките.
- Това е някакъв майтап. - По-скоро е гатанка,
но може да е и виц, ако си падаш по клозетен хумор.
- Ако! - Не, говоря за одеве.
Разпитваха те за любовния ти живот в съблекалнята. Откъде накъде?
- Неуместно е, а и голяма работа! - Ходя по голяма.
Вярно, не го очаквах, но какво толкова?
Сигурно на теб ти е писнало от въпроси.
Не, никога не са ме разпитвали. И слава богу.
Друг въпрос трябва да си зададат!
Защо не вземат да се стегнат пред най-важния мач в живота си.
Това трябва да се запитат евентуално, ако питате мен.
Не че ме питате. Мен никой нищо не ме пита.
И слава богу. Хич не се натискам.
Сериозно, изобщо не ми пука, не е важно.
Няма проблем.
"Ой" ли каза, или "Рой"?
- Има ли значение? И на двете реагираш. - Така си е.
Жалко че в събота няма да съм тук, а в Нюкасъл.
С второразредния и безинтересен мъжки отбор.
- Няма нищо. - Но ще пращам мислена подкрепа.
- На мен или на отбора? - Има ли значение? И на двете реагираш.
Рой.
Само от любопитство, до коя среща стигна?
- До деветата. - Интересно.
Мамка му.
- Здравей. - Привет.
- Здравей. - Здрасти, Ребека.
- Имаш ли от онзи чипс? - Естествено, купих специално.
- Благодаря. - При сладките е.
Не го слушай! Щурей, момиче, не давай да те укротят!
Униформата ще спре ли да ми действа? Затова ли стана пилот?
Не, заради храната в самолета.
Липсваше ми.
И ти на мен.
Точно по този въпрос исках да говорим.
Местя се във "Върджин Атлантик".
- В Лондон. - Какво?
- А Йелка? - Отказаха й работа, само на 10 години е.
Не, казах на майка й и тя кандидатства за позиция в лондонския клон на фирмата.
Ще мога да съм и с теб, и с Йелка.
Това е страхотно!
КОРОНА И КОТВА
Тренер, Алис не ти ли се струва малко по-напрегната от обикновено?
Така е, когато играеш на "Нелсън Роуд".
- Явно е заразно. - В смисъл?
Сигурно затова момичетата ме подложиха на кръстосан разпит за хотдога.
Според мен просто искат да те опознаят по-добре.
Биърд! Снощи гледахме моноспектакъла на Джейн.
И тримата. Майко мила… Разби ме!
Не бях ревал така, откак татко ни заряза. И после се върна. Гадина!
Посъвзех се чак като тръгнахме към теб.
- Да, чувам, че си го бива. - Не си ли го гледал?
- Не знаех, че сте почитатели на театъра. - Не сме, голяма тъпня е.
Ако искам да слушам крясъци, ходя у мама. Пустата гадина!
Фенове сме на Биърд. Дори след представлението.
Трябва да го гледам.
- Дали е добра идея? - Едва ли.
- Ще дойдеш ли с мен? - С коя кола?
- Не шофираме. - От "Градът" е.
- Кой град? - Филмът.
Кой филм?
Добре че не са с копчета. Зор е, като ти премръзнат ръцете.
- Какво става? - Момичетата са ми купили нови сини дънки.
- Дори размера са уцелили. - Преди бачках в "Левис", имам набито око.
Готин номер.
- Само братовчед ни Финли не уцели. - Понеже лъже. Иначе не бъркам номерация.
Опасно е да се струпвате тук. Може да стане пожар и да умрем.
Евентуално.
Треньорката ви има право. Излизайте на терена, сега идвам.
- И благодаря за дънките. - Пазим бележката, ако искаш по-тъмни.
Не, светлото му отива.
Виж ти! Много мил жест.
Не си носил дънки от концерта на "Кейк".
Вярно, после си купихме перкусии.
- Сега си вземи и яке. - "Канадски смокинг"?
Да, но в Канада е само "смокинг".
- Ще ръфаме "Челси" като паленца. - Дребни, ама вредни.
Шанън!
Джема ти беше отляво, имаше шанс и отдясно, а нищо не направи.
Ако играеш така, ще изхвърчиш.
Алис, стига се зъби!
- Какво каза? - Остави.
- Недей. - Чу ме. Спри да се заяждаш с нея.
Шанън, ще реша какво да те правя. Пет обиколки.
Не си длъжна.
- Искаш ли и ти да бягаш? - Колко сме зли!
- И двете - десет обиколки. - Не, отказвам.
Всички - петнайсет!
Действай.
Кучка.
Джем, идвай.
Тренер, правиш ли барбекю?
- Не. - Супер е.
Нямам предвид да метнеш кюфте на скара, а истинско барбекю.
Бавно и с много пушилка.
Така, че съседът да наднича през оградата.
Като още се учех, все бързах.
Отварях капака, ръчках месото и разпалвах огъня.
Бях нетърпелив и гладен.
И какъв беше резултатът? Жилаво месо.
От толкоз зор ставаше на подметка.
И с хората е същото.
Ако постоянно ги ръчкаш, стават жилавички.
Но ако им дадеш време, поддържаш огъня стабилен,
ръснеш подправки при нужда и малко сосче за вкус,
има вероятност накрая да си горд с постижението си.
Ще си го запиша.
Нещо огладнях.
- Явно си на кеф. - Не, забила ми се е тая песен в главата.
Може да предвещава нервен срив или пък просто мелодията е натрапчива.
- Заповядай. - Слава богу.
- Дано помогнат. - Нещо си се спекла.
Хайде, излей си мъката.
Матейс се мести в Лондон.
Виж го ти летящия холандец!
- Браво. - Да, много е… хубаво.
Долавям известно колебание в гласа ти.
- Не, наистина е хубаво. - Супер.
- Нали? - Мисля, че да.
- Не знам. - И аз.
Дистанционната ни връзка вървеше толкова добре!
Приемах я в малки дози.
А сега ще се надрусам здравата.
Толкова, че чак ще ми се додрайфа.
- Разбираш ли? - Не очаквах от теб наркоманска метафора.
- Ходя с амстердамец все пак. - Права си.
Но не разбирам, какъв е проблемът?
Знам ли, ами ако той ме намрази? Или аз - него?
Ако всичко отиде по дяволите?
Не мога да го преживея пак.
Разбирам те.
Но тревогите ти се коренят в миналото.
Гледай напред, а не назад.
Това помага.
Да, защо ти е дрога, щом имаш приятелство?
- Друго си е масълцето. - Права си.
Здрасти.
Здравей.
- Успех на мача в събота. - Благодаря, подобно.
Пробвай с десета среща, докато си там.
Тъкмо ще си приключил, като се върнеш.
После кой знае!
- Десетата среща беше снощи. - Виж ти.
Всъщност последните две срещи бяха с една и съща жена.
Сериозно?
Така де, последните няколко.
Колко точно?
От шестата до десетата.
Ами браво!
Да.
Мамка му, забравила съм си ключа. Голяма съм тъпачка.
Разбийте ги на мача.
ТЕАТЪР "ОРИНДЖ ТРИЙ"
КАКВО СТАНА С БЕБЕТО, ДЖЕЙН?
Не обичам новите дънки да ми налагат как да седя.
Простете.
Ред в залата!
Джейн Пейн, обвинена сте за симулиране на бременност
с цел да изнудите партньора си Биърд да се ожени за вас.
Как пледирате?
Не точно невинна, кучко.
Още веднъж.
- Ето те. - Ще се върна късно.
Бъдете послушни.
И никаква захар преди лягане.
Докарва ти кошмари. И за теб важи, Йелка.
Слушам, капитане.
- Кой е готов за кошмари? - Аз!
И аз!
- Джейн? - Да?
Аз съм твой любовник и единствен приятел,
майка и баща, счетоводител и господар.
Биърд!
Ти си целият ми свят, ще направя всичко за теб.
Каквото поискаш.
Каквото поискаш!
Здрасти, ще заведа треньор Биърд в Канзас Сити да яде барбекю.
Това май съм аз.
Но преди да тръгна, Джейн, искам да те чукам.
Не съм аз.
Простете.
Всички искаха да ме чукат.
Истинско ли беше бебето?
За съпруга ми, семейството ми, за Бог и съперниците му - не беше.
Защото заблудих всички.
Но за мен лъжата бе единствената истина.
- Да се изнизваме. - Ще говоря с нея.
- Не… Добре. - Извинете. Съжалявам.
- Простете за одеве. - Ягода.
- Замръзна ми мозъкът! - Бързо, долепи език до небцето.
- Ти си като лекар! - Я да проверя.
Боже мой! Диагнозата ми е следната.
Нуждаеш се от още 200 милиграма ягодов сладолед.
Размяна!
Кажи сега…
Как ти понася преместването в Лондон?
Харесва ми.
- Радвам се за работата на мама. - Браво.
Но тя всъщност се мести заради работата на баща ти.
Не, не е така. Аз и татко дойдохме тук заради мама.
Ясно, няма лошо.
Добре.
Май ще трябва още сладолед.
Влез.
Здравей, Джейн.
Здравей, както там се казваш.
- Знаеш как се казвам. - Прав си.
И бях сигурна, че ще дойдеш на представлението,
защото любовта ти те кара да ме мразиш, а това ти е любимо.
Свали представлението.
Убеди ме де.
Какво правиш?
Не можеш да свирукаш.
- Как да не мога, чуй. - Не, имам предвид да спреш.
- Носи лош късмет. - Извинявам се.
Суеверие, ясно.
Интересно как несъзнателна постъпка за успокояване на нервите
би могла да доведе до хаос.
- Сигурно е забавно да работиш тук. - Да, понякога.
Какво точно правиш?
- Сценичен мениджър съм. - Добре звучи.
- Как се захвана с това? - Наистина ли искаш да знаеш?
Да, но бих могъл и просто да стоя и да си зяпам телефона.
Добре тогава. Гледах една постановка на шотландската пиеса на Шекспир.
Бях на десет години. През цялото време се чудех
как е възможно в един момент на сцената да има балкон,
а в следващия - банкетна маса.
Изобщо не разбирах какво става в пиесата.
- Искала си да надникнеш зад завесата. - Да.
- Но не и да си актриса, така ли? - Не, абсурд.
Актьорите са луди. И смели, защото разголват душата си.
Аз не бих могла.
Просто исках да им помагам да показват таланта си.
- Да, като театрален треньор. - Или сценичен мениджър.
Така де, то си има термин.
- Прощавай, кой си ти? - Чакам приятел, казвам се Тед Ласо.
- От пиесата, с Джейн сте… - Не, няма такова нещо.
Това е художествена измислица.
Субективен поглед, който изцяло уважавам.
Вътрешни, а не реални преживявания.
Теч в зона А.
Трябва да вървя.
Хубави дънки.
Благодаря, подарък са ми от 22 млади жени.
- Да не е, защото свируках? - Да.
Добре ли си?
Хубавото е, че Джейн ще свали представлението.
- Супер. - Лошото е, че ще го пренесе в Уест Енд.
Ще се играе с Дженифър Лорънс или Ема Стоун.
- Очаква се фурор. - И затова заби юмрук на огледало.
- Не, фраснах го с глава. - Ясно.
Тръгвай да си ходим.
- Свирукаше ли някой? - Да, не знам кой. Гледал ли си "Макбет"?
Млъквам.
- Добро утро. - Добро.
- Добре ли си? - Да.
Виж.
Обичам те, но ми кажи какво става.
Нищо, добре съм.
Няма случай в човешката история
жена да каже, че е добре, и действително да е така.
Хубаво.
Виж.
Имаш право да се местиш където пожелаеш,
но щеше да е добре, ако първо го бяхме обсъдили.
А ние не сме.
Да.
Права си и съжалявам.
Реших, че ще се зарадваш.
Но усещам, че нещо не е наред.
Добре де… Защо всъщност идваш в Лондон?
- Какво? - Кажи истината.
Защото бившата ти се мести тук.
Не обратното. Заради нейната работа.
Чакай, какви ги говориш?
- Защо реши така? - Йелка ми каза.
Объркала се е, нещо е недоразбрала, на 10 години е.
Защо сте говорили за това?
- Просто я попитах за преместването. - Не биваше.
Стига й кашата между мен и майка й.
Всячески се опитвах да я предпазя от всичко това.
Не искам да се замесва.
- Хубаво, няма проблем. - Напротив, има!
Исках да се преместя тук, защото смятах, че си допадаме.
Добре, съжалявам.
Мисля, че трябва да поспрем.
Да се разделим за известно време, за да проумеем това ли искаме.
И двамата.
Татко!
Направи палачинки!
- Моля! - Съжалявам.
Мамка му.
За пръв път в кратката си история
женският отбор на "Ричмънд" посреща фенове в потомствения си дом,
кучешката писта - стадион "Нелсън Роуд",
за вълнуващата среща с мощния "Челси" в турнира ФА Къп.
Аз съм Ребека Лоу и съм с легендата Джил Скот.
Джил, "Ричмънд" има ли някакъв шанс днес?
Това е вечният въпрос,
съчетаващ в най-чиста форма спорта и вероятностите.
Приемам го за "да".
Това е първият мач на "Ричмънд", предаван по телевизията.
Скоро ще чуем началния сигнал.
- Хайде, момичета! - Да вървим.
- Не се плашете от публиката. - От никого не се плаша.
Може би само от Синтия Ериво, но е по-скоро възхищение.
Да им натрием носовете!
Докато състезателките излизат за пръв път на терена,
да чуем публиката на разпродадения "Нелсън Роуд".
Не напрягайте слух. Разпродаден е, но е пълен само наполовина.
Това е моят миг.
- Това е моят миг. - Това е моят миг.
- Клипът кънти яко на празен стадион. - Може да има задръстване.
Не, беше по-добре от обикновено, дори подраних.
Четох си книжка в тоалетната.
Всъщност…
Останала е там, отивам да я взема.
Десета минута, доминация на "Челси". Няма пролука за Джема Джей.
Цели 95% притежание на топката. Плътна стена пред "Ричмънд".
Пространство има само сред рехавата публика на стадиона.
Хваща ме срам.
Дори Матейс и Йелка не дойдоха.
Да, той трябваше да работи, съжалявам.
Привет, късметлийки!
Заето ли е? Значи сядам, супер.
Има седалка и за чантата ми, разкош.
Леле, ма то празно бе!
Стига, Кийли. Нищо лесно няма в тоя живот.
И понякога много помага да се отрежеш.
- Нали? - Вие пийте, стига ми оливане днес.
Ще се върна, мерси.
Ако ще.
- Дръж. - Майната му.
Една глътчица.
Давай да се намотаем.
Пълно надмощие на шампиона над дебютантките във ФА Къп.
Грамър центрира.
Груъл с глава и един на нула в 15-ата минута.
- "Челси" са фурии. - Мама му стара.
Не разбирам. Толкова хора харесаха клипа онлайн.
А сега ги няма.
Едно е да цъкнеш нещо на екрана, а друго - да дойдеш на стадиона.
Знам, че това, което правиш, ти е важно.
Иначе нямаше да отсъстваш толкова от пиар агенцията.
Сигурно е и приятно.
Все пак ти ми показа колко е важно да се забавляваш в работата си.
Права си. Може би не бива да задълбавам толкова.
Не, не спирай, аз се оправям с агенцията,
не се тревожи, харесва ми да съм началник.
Обичам да идвам рано, да седна на бюрото си
и да стряскам служителите още от вратата.
Това ми е много любимо.
Продължавай в същия дух.
Просто гледай малко по-весело на нещата.
- Благодаря, Барбара. - Хубаво, сега те оставям.
Ще си дочета книжката преди опашката на полувремето.
Добре. Пазя ти мястото.
"Челси" напълно владее играта. Въпрос на време е да…
Мълан!
И два на нула.
Вместо да крещи, Куин да иде да си купи вратарски ръкавици.
За треньорите на "Ричмънд" почивката ще е доста тежка.
Трябва да измислят как да измъкнат Хрътките от дупката.
Да вкарат оптимизъм в стил Ласо.
- Защитата никаква я няма. - Ще отида на въздух.
- Да. Съжалявам. - Няма защо.
До след малко.
- Кофти за нея. - Кое?
Пада си мечтателка. На такива хора никак не им е лесно.
Затова си й нужна, ти си прагматик. Дейна си, като мен.
Щях да свърша повече, ако мечтателката ме слушаше чат-пат.
Ангелските тромпети заглушават гласа на разума.
Но светът има нужда и от двете.
И от мечти, и от практичност.
- Сещам се за "Юритмикс". - Обожавам ги.
И аз, бях на първия им концерт.
- Стига бе. - Да.
На сцената имаше повече хора, отколкото в публиката.
- Те са двама. - Да, само аз бях.
Ребека.
Какво?
Лесли!
Почивката започна, готова ли си? Чекът за децата.
- Да, идвам. - Пускам те да минеш.
Няма да се даваме!
- Действай! - Само напред!
Жалка картинка сте. И то на първия ви мач по телевизията.
- Изтощила си ни. - Не съм виновна, че сте трагични.
Излагате и себе си, и всички нас.
Тренер, трябва да си поговорим след мача.
Не знам дали е добра идея.
Добра е, и още как.
Дори смятам, че е най-гениалната идея на всички времена.
Добре… Боже.
СТО ХИЛЯДИ ЛИРИ
АФК "Ричмънд" винаги подкрепя тази общност.
Затова ви отправям гореща благодарност,
че подкрепяте отбора ни днес.
Но сега искам да отправя послание
към най-запалените футболни фенове в света,
които не са тук днес.
Къде сте?
Не съм ли права?
- Да, къде сте? - Къде сте?
Къде сте? Къде сте?
- Къде сте? Да! - Къде сте?
Къде сте, мамка ви?
Да!
Да! Къде сте?
- Май трябваше да отидем на мача. - Идвайте бързо!
Ха така, браво!
Браво.
"Челси" играе доста добре, което не е изненада.
Гледали сме играта им. По-вълнуваща е от женско риалити.
Но падаме само с два гола.
Доколкото знам, две не е три, а и виждам, че се борите.
Ако питате мен, няма от какво да ви е срам.
Срам.
Знам, че понякога искаме много от вас.
И се случва да не го получим.
Но знам също, че и вие имате въпроси към нас,
а комуникацията ни куца сериозно.
Затова давам тон.
Не, не съм женен.
Бях, за известно време.
Познавам бившата си жена сигурно отпреди да се родите.
Двамата с нея отглеждаме сина ни Хенри, когото сте виждали.
И през седмица в неделя, като го оставя у майка му,
обикновено ям сам.
Не, нямам гадже.
Но съм готов за това.
Поне така мисля.
Но не бих се описал като самотен.
Най-вече заради всички вас.
И още няколко души, с които работим.
Да ви призная, малко се стреснах от онази снимка.
Ако не знаех какъв съм, щях да реша, че съм най-големият самотник.
Нали разбирате?
И ме хвана срам.
Срам.
Безполезно чувство, трябва да го е срам от себе си.
Но всеки го е изпитвал.
То ни принизява и плаши,
докато не се отърсим от него.
Като в онзи цитат…
"Срамът да остана едва напъпил…"
- "Рискът да остана едва напъпил." - Да. Как продължава нататък?
"Рискът да остана едва напъпил бе по-болезнен от риска да разцъфна."
Точно така беше. Благодаря, тренер.
"Рискът да остана едва напъпил бе по-болезнен от риска да разцъфна."
И рискът да изпитваш срам става по-болезнен от риска да опиташ.
Знам на какъв риск съм готов. Трябва да го поема.
И ви призовавам към същото както тук, така и на терена.
През второто полувреме да се опитаме да вкараме гол.
А след това да отбележим втори.
И като изравним резултата, с кеф да им нанижем още един.
Как ви звучи?
- Става. - Нали? Добре.
Имаме още няколко минутки.
Други въпроси към мен?
- Да. - Добре.
Почивката се оказа преломна.
"Ричмънд" е преобразен и "Челси" вече се затруднява
срещу надъхания си опонент.
- Насам. - Давай!
Хариган подава на другата Хариган.
Джема Джей дебне като акула.
Хариган центрира.
Какъв гол!
- "Ричмънд" с ответен удар - 2 на 1. - Супер, браво!
Джема Джей е истински футболен титан.
Да не сте й на пътя!
РИЧМЪНД 1 - 2 ЧЕЛСИ
Откакто отбеляза, Джей е навсякъде.
Противникът не успява да я догони.
И това е начин.
- Стига де. - Дали е добре?
- Добре ли си? - Да.
Джей и Ел Шериф са там, но знаем кой ще бие свободния удар.
"Роби" или "Гари"?
Кой е с топката? Джема Джей!
Погледите са вперени в Джей.
Джема Джей! Кой е с топката?
Джема Джей!
Засилва се.
Не!
Невероятен изравнителен гол на Марги Ел Шериф!
Мачът вече е в техни ръце.
Десет минути преди края още нищо не е свършило.
Пауъл с далечен удар!
Корнер за "Ричмънд".
Какъв обрат, Ребека! Не го очаквах от Хрътките.
Не се дават. Сонг ще изпълни ъгловия удар.
Дейвис!
Греда!
Не бива да пропускат положения.
"Челси" атакува. Грамър… Дръмис!
Перети!
Желязна си!
Изумително тройно спасяване на Желязната Куин.
Принципно вратар без ръкавици е като галантерист без глава.
Но за нея това не важи.
Покривай отдясно!
РИЧМЪНД 2 - 2 ЧЕЛСИ
Джема Джей атакува. Вратата е празна. Това ли е моментът?
Не, пак греда!
Хандлър шутира далече напред.
Мълан овладява добре във въздуха.
И "Челси" отново атакува.
С топката е Перети!
О, не!
Гол!
"Челси" успя.
"Ричмънд" е наказан жестоко
въпреки решителната си игра през второто полувреме.
Това ще се помни дълго.
Отивам при тях.
Страхотно.
Трагедията е пълна.
Скъпа моя, май не осъзнаваш, че това е най-доброто развитие.
Бих се засмяла, но е тъжно.
Не проумяваш ли? Крилцата на мечтателката Кийли се стопиха.
Днес й е криво, но утре ще й мине.
И най-важното е, че ще е по-склонна да те слуша.
Браво на всички, бяхте на косъм от победата.
Страхотен мач направихте.
Съжалявам за празния стадион. Издъних се.
- Какви ги говориш? - Моля?
Имаше двойно повече хора от домакинските ни мачове.
Пред по-голяма публика не бяхме играли.
Кажи на гласовете в главата ти да млъкнат.
- Супер се справи. - Добре.
Знаеш ли, Тед…
Имаме проблем в щаба.
Искаш да кажеш "в мащаба"?
Не.
- Хайде. - Чао.
Чао.
Искаше да говорим.
Да.
Насърчих ли те да не юркаш толкова отбора?
С историята за барбекюто ли?
Мачът беше далеч по-важен. Беше шансът им да се заявят.
Това му е хубавото на спорта. Винаги има друг шанс.
Не и в моя личен опит.
Знаеш ли, имах честта да работя с един треньор, пламенен като теб.
За жалост, докато забележа как се пали, вече беше изгорял.
С надеждата да не се повтори, с теб ще пробвам друг подход.
Отстранявам те за един мач.
Но до коледната ваканция остава само един.
Тъкмо ще имаш време да помислиш.
Да се коригираш за новата година.
Отпуснете се.
- И се пригответе за купон! - Купон!
- С най-добрите! - С най-добрите!
Сякаш гледам теб на мача днес.
- Боже, голяма излагация. - Глупости, беше забавно.
Добре че нямаше кой да ме види.
О, боже!
Как можах да го кажа! Много неуместна шега.
Не, шегата беше хубава, хареса ми.
Страхотно е, че имам приятелка,
която пуска гадни шегички, защото ти изобщо не си гаднярка.
Всъщност плача за Рой.
Не, какво?
Срещнал е някаква.
Ще се оженят и ще си народят деца. Разбита съм!
Недей така, аз съм много по-зле.
Матейс реши да се мести тук, а аз…
Уплаших се и съсипах всичко. Сега сме разделени.
- О, боже. - Да.
- Не, това е ужасно! - Да, нали?
И затова съм разбита.
Да му се не види, и двете сме разбити.
- Съжалявам. - Боже.
А как ме цепи главата отзад…
Сигурно, добре се позабавлява днес.
Дори не харесвам водка.
Ще ти мине.
Не знам.
В ПАМЕТ НА ДЖОУЕЛ СТИВЪНС
Превод на субтитрите Боряна Богданова