ŘEZNICTVÍ
CUKRÁRNA
OTEVŘENO
Jeď!
CHUŤ ATHÉN
Tomu říkám káva. Je silná.
- Ale dobrá. - Něco pro tebe mám.
Něco já miluju.
Copak to je?
Rozum a cit. Tu knihu miluju.
Ale víc ten film.
Počkat, tohle je první vydání nebo tak něco?
- Jo. Podepsaný. - Ne!
„Keeley, jsi třída! Jane Austen.“
Zničila jsi věc nevyčíslitelné hodnoty, abys mě pobavila?
Zaprvé, ne nevyčíslitelné, ale drahý to bylo.
Zadruhé, dovedu dost žárlit a nechci, abys ji dala někomu jinýmu.
A zatřetí, ne. To psala ona.
A fakt si myslí, že jsi třída. Takže jí to předveď.
Předvedu. Sleduj.
Pojď sem. Díky.
Není zač.
Ahoj, Cindy. Jak se máš? Fajn.
Jak to jde? Dobrý?
- Dobré ráno, Faridah. - Ahoj, Same.
Tak, mám na tebe prosbu.
Bude tady v pátek jeden volný stůl?
Ty to myslíš vážně? Ne.
Restaurace je plná na měsíce dopředu. Lidem nalháváme, že máme pořadník.
Dobře. Přijede speciální host, takže bych to fakt potřeboval.
Já to zařídím. Zařídím to.
Bezva.
- Děkuju. - Vyliž si prdel!
Omluv mě.
- Všechno dobrý? - Nevím.
- Všechno dobrý? - Ano, šéfko!
- Dobrý. - S kým jsi mluvila?
- S Brindou Barotovou. - Ona tady byla?
Ne, pitomečku.
Pluje sem člun s uprchlíky, ale ministryně vnitra je chce poslat pryč.
- Proč? - Protože je ztělesněný zlo.
- Že? - Ano, šéfko!
Hele, Brinda Barotová stojí za prd, Simi, ale je moc brzo, abys byla naštvaná.
Začni zase pít kafe. To srdci prospěje víc.
Proč tu jsi?
Bude focení do nějakýho časopisu o fotbalistech nebo co?
Ne, jen jsem vás přišel zkontrolovat.
Všechno je v pořádku.
A co ty lžíce?
Neladí to.
Samueli, pokud je tady jídlo dobrý, což je, lžíce jsou všem jedno.
- Ne? - Ano, šéfko!
Víš... teď o víkendu přijede můj táta.
Takže... Sakra... Chci, aby bylo všechno dokonalý.
Přiletí až z Nigérie.
Jestli ho sem ta kráva pustí.
MINISTRYNĚ ODMÍTLA PŘIJMOUT UPRCHLÍKY
Tak, pánové. Soustřeďte se.
Právě teď nám to tady Roy vytmaví...
aby vám kouč Beard mohl něco osvětlit. Prosím.
Během Světového poháru roku 1974
se malá zemička Nizozemsko zničehonic dostala do finále.
Hráli proti favoritům, domácímu Německu.
A hipísáci skórovali, než si Němci sáhli na míč.
Jo, ale Holanďani prohráli.
Správně, ale v průběhu si získali srdce fanoušků po celém světě.
A to díky stylu hry, nebo spíš filozofii, kterou je totální fotbal.
A shodou náhod to stejné vymyslel kouč, když měl halucinace z jakési omáčky.
To je pravda, ale o mě tady nejde. Sviť dál.
Nejlepším hráčem týmu a zakladatelem totálního fotbalu je on.
Víte, kdo to je?
Tim Robinson z Tak snad abyste šli.
Ne, to je nizozemská fotbalová legenda Johan „Krauf“.
Čte se to „Krajf“.
Omlouvám se. Díky totálnímu fotbalu
- Johan „Krajf“... - Správně.
...zařídil svému malému Ajaxu tři evropské tituly v řadě.
Později se stal trenérem. Nejdřív v Ajaxu.
Pak prosadil totální fotbal v Barceloně
a čtyřikrát za sebou vyhrál španělský šampionát.
Nejdůležitější součástí týmu byl pilný a skvělý záložník Josep Guardiola.
Známý jako Pep.
Ten měl ale kštici.
Bůh mu ji vzal, aby nastolil rovnováhu.
Pep se taky stal trenérem a totální fotbal zdokonalil.
Ten pak použil v Barceloně, v Bayernu Mnichov,
až nakonec skončil u našeho nedostižného soupeře Manchesteru City.
Tam krátce trénoval talentovaného hráče.
Ale ten model odešel kvůli reality show.
Přišel jsem o hodně!
Totální fotbal je o nepřetržitém pohybu. Hráči nemají dané posty.
Obránci můžou útočit. Útočníci můžou klidně bránit.
Jde o to, abychom víc riskovali a navzájem si věřili.
Jako když si kámoš obleče něco, co normálně nenosí,
a místo přehlížení mu to všichni pochválí.
Jo a super klobouk, Ashi.
Jo.
- Parádní. - Sedí mu k obličeji.
Jo. V totálním fotbale zapomeňte na své problémy a věřte intuici.
Je to jazz. Motown. Mamet. Pinter. Einstein.
Keurig. Gaga.
Moje máma, co si na nočním stolku hrdě vystavuje vibrátor.
Překonejte zábrany, které vám vnutila společnost a vy sami!
Ano, fotbal je život.
Ale totální fotbal...
je krásný život.
To bylo dobré. Upřímné.
Potlesk pro kouče.
Chtěli jsme, abyste trochu znali historii totálního fotbalu,
protože ho začneme hrát.
Co? To ne. Počkat.
Hej! Ty smutný ksichty změňte v úsměv, protože to tak hrát budeme.
Nadrtíme to, natrénujeme to a za pár měsíců
půjdeme s totálním fotbalem na hřiště.
Ne, už tuhle sobotu proti Arsenalu.
- To je totální magořina. - To dáme.
Zmlkněte!
Zmlkněte! Jdeme. Šup.
Ne. Ticho. To bude v pohodě. Bez debat.
- Jdeme. - Něco slyším!
Zmlkni ty, zmlkni ty, zmlkni ty a vy všichni.
Isaacu, jsi kapitán. Zmlkni.
Ticho, Van Damme. Zmlkni.
Slečno Jonesová, máme problém. Vlastně nemáme.
Pardon, síla zvyku nebo co.
- Jen sem nesu tohle. - Díky.
To je hezký. Můžu se...
Jasně. Prosím.
Nikdy bych neřekla, že vás zajímají knihy.
Jako že sbíráte první vydání.
Nesbírám. To byl dárek od Jack.
Ty jo. To je moc pěkný dárek. Od šéfové.
Ale ona není má šéfová, ne? Pomáhá mi realizovat vizi.
No tak musí být moc fajn mít tak štědrou kamarádku,
která vám do práce posílá drahé dárky.
Ale ne, ona mi ho dala ráno u snídaně.
U kávy. My jsme spolu byly na kafi.
V kavárně. Ale nepřišly jsme tam spolu.
Šly jsme každá odjinud a setkaly jsme se až tam.
Ona vlastně přišla pozdě.
Já jsem ještě v pyžamu snídala v metru teplej jogurt.
Jezdíš metrem v pyžamu?
Někdy jo. Když nechci jet ve špičce.
A převlíkám se až tady na záchodech.
Chytrý.
- Slečno Jonesová. - Barbaro.
MÁMA - ZÍTRA V 7 MÁ TVÁ SESTRA OSLAVU NAROZENIN.
ZVU VÁS DO CHUTI ATHÉN.
NĚCO UVAŘÍM.
PROSÍM PŘIJĎ VČAS. VÍŠ, CO BY JINAK ŘEKL TÁTA.
- Siri? - Ano, Zázračné dítě?
Nastavíš mi upomínku na 19:00? Nicole má narozeniny. Díky.
Dobře, upomínku jsem nastavila na 19:00.
- Siri? - Ano, Zázračné dítě?
Jak poznám, jestli se nějaké holce líbím?
Nepoznáš.
Jane mi nenápadně začíná něco naznačovat.
Na stolku nechává jisté časopisy a pořád říká, že do toho její kámoši šli.
No, manželství je velký závazek.
- Mluvím o peggingu. - Aha. Ale i tak.
Jaké časopisy?
- Tady to máte, pánové. - Díky, Mae.
- Dobrý? - Ne.
Když vyhráváme, je tady narváno. Když prohráváme, pusto prázdno.
Mně se to tak líbí víc. Konečně slyším vlastní myšlenky.
Vyliž si.
Hej, Lasso. Chceme se omluvit.
- Za co? - Že vás máme tak rádi.
- Polidštili jsme vás a nejsme objektivní. - Proto farmáři nedávají dobytku jména.
A proto nechceme znát jména Bazových přítelkyň.
Je hotovej prostitut.
Přesně. Takže trochu couvneme.
Co děláš s naším týmem, ty honibrku?
- Tak. - Ne, moment, kouči.
Něco vám povím.
Přijďte zítra na trénink. Uvidíte to sami.
Neřídíme továrnu na čokoládu ani banku.
Nemáme před vámi co skrývat. Tak zítra?
Jo. Zítra.
Cože?
- Mám jít v obleku? - Vysprchuju se.
- To rozhodně. Jo. - Jo.
Kouči, je moudré zvát na trénink fanoušky?
Je to jejich tým. My jsme si ho jen na chvíli půjčili. Víš?
No...
- Manželství a pegging jsou si podobný. - Jo, je to o kompromisu.
HRDINOVÉ RICHMONDU
- Tady ho máme! - Bože! Pardon.
Nejsledovanější trenér v celé lize!
Díky.
Díky vám jsem vyhrál spoustu peněz. Takže jen tak dál. Prosím.
Stůl pro jednoho?
Ne, jdu jenom kolem. Je Jade dneska v práci? Nevíte?
Ne, úterky nedělá. Chodí do školy.
Nebo pečuje o mámu. Neposlouchám ji. Nevím.
Dobře, tak ji ode mě pozdravujte.
Víte co? Nic jí neříkejte.
Anebo vlastně jo. Řekněte jí, jestli...
Ne, nic. Jen pokud se na mě sama nezeptá. V tom případě ji pozdravujte.
- A proč by se na vás ptala? - No právě. Nevím.
Ale díky. Dereku?
Děkuju. Nashle. Jo. Ne. Tudy.
Zatím.
- Ahoj, Trente. - Ahoj.
- Tede! - Čau, kluci!
Co tady kurva dělají?
Nevím. Zeptej se Bearda, to on je pozval.
Tak, vy moje veselá kopo.
Pokud chceme hrát totální fotbal, musíme se zaměřit na čtyři věci.
Jo? Zaprvé, kondička. Musíte být ještě víc fit.
Zadruhé, všestrannost. Zatřetí, uvědomělost.
A začtvrté...
To zatím nevím, ale je to důležité.
Počínaje dneškem trošku přitvrdíme.
Takže slovo předám vašemu instruktorovi seržantu Royi Kentovi.
Píšťalka! Vztyk, vy hovada líný!
Jo.
Dneska poběžíte sem a tam a tam a sem. Naštěstí pro vás mám dobrou náladu.
Takže to budete muset dělat jenom... úplně celej trénink!
Píšťalka!
- Proč nemá píšťalku? - Má alergii na kovy.
Fotbalový hvězdy jsou jako my.
Běhejte!
A nechceš plastovou píšťalku?
- Ahoj. - Ahoj.
- Hezký kytičky. - Díky. Kopretiny mám nejradši.
- Já myslela, že mě. - Moment!
Proč jsi to udělala?
Sakra, vždyť máš pravdu.
- Ne. Vypnutý. Zapnutý. Jo? - Keeley.
- Zaplý, nebo vyplý? - Keeley. Nech...
- Zaplý, nebo vyplý? - Keeley.
- Zaplý, nebo vyplý? Vyplý, nebo zaplý? - Přestaň. Dej. Díky.
- Co se děje? - Promiň.
Na tajný pletky v práci nejsem stavěná.
Všichni o mně vždycky všechno vědí.
Barbara viděla tu knihu a já jí nechtěla říct, že spolu chodíme,
abychom neměly průšvih.
Nemůžeme mít průšvih. Jsme dva dospělí lidi.
A jsem bohatá. Projde mi i vražda.
- Fakt? - Jo.
- Bohatá jako třeba kdo? - Lidi kolem Epsteina.
Mně nezáleží na tom, jestli tu lidi vědí, že spolu chodíme. Tobě?
Ne, vůbec. Akorát nevím, jak vážně to se mnou myslíš.
Pojď.
Dobře.
Prosím o pozornost. Něco vám v rychlosti sdělím.
Keeley a já spolu chodíme.
Krátce, ale myslím to s ní vážně.
Obě jsme vám to chtěly říct, aby se tady nic netajilo.
Protože o nic nejde. Ani jedna z nás není blázen.
Nejsi, že ne?
Blázni nejsme.
Jestli s tím někdo máte problém nebo vás to znepokojilo,
tak se nebojte zajít za mnou, Keeley nebo Barbarou.
Takže v pohodě?
V pohodě.
A gratuluji vám, Jack a Keeley.
- Láska je láska... Jo. - Stačilo, Dane. Díky.
Takhle zvracet jsem ještě nikoho neviděl.
Ani já ne. A to jsme pořád v hospodě.
Tak. Dobrá práce, pánové. Jo. To by pro dnešek stačilo.
Teď si dáme zápas!
Kabát mi smrdí kanálem.
Jakože fakt hodně.
Takže ani nevíš, jak se jmenoval?
A on neví, jak ty?
To mi nepřijde zas tak divný.
Ale přijde mi šílený, že ses s ním nevyspala.
Heleď, to, co jsme zažili, bylo...
Bylo to víc než sex. Bylo to...
- Kouzelný. - Gezellig.
Ale jeho péro bych viděla ráda.
- Já tě tak ráda vidím. - Já tebe taky.
Dlouho jsme se neviděly.
Protože mi tě přebrala jiná.
- No jo, no. Promiň. - Dělám si srandu.
Tak co? Jak to jde?
Suprově. Je bezvadná.
Chytrá. Je to hrozná kočka.
Dává skvělý dárky.
Bože. A to, jak oznámila náš vztah všem v práci.
To bylo děsně sexy.
Možná jde o „love bombing“.
- Co to je? - Love bombing.
To je, když tě někdo bombarduje drahými dary, výlety
a velikášskými milostnými gesty.
Říkají tomu tak.
- Kdo? - Nevím. Oni.
Ti, co dávají všemu název.
Ale vím, že na mým druhým rande s Rupertem...
Na druhým rande mě vzal do autosalonu a řekl: „Kterou chceš?“
To by se mi hrozně líbilo.
Cos udělala?
Zeptala jsem se ho, jestli myslí auta, nebo prodavačky,
co se nám začaly horlivě věnovat.
A?
No přijela jsem domů bombastickým jaguarem.
Bylo fajn, že se o mě někdo staral. Projednou.
Hele...
Netvrdím, že Jack je jako Rupert.
Ale občas je to jenom takový pozlátko.
Ale ona bude asi v pohodě.
Dobře. Fajn.
Hlavně si věř.
Já v minulosti ignorovala varovný signály.
Jo. Možná je to případ „love blindingu“.
Co to je?
Citová verze barvosleposti. Člověk si vykládá
varovný signály jako dobrý, mega skvělý signály.
- Nevymyslelas to ty? - Jo.
Bože, ty jsi ti „oni“, co všemu dávají název.
- Sakra, asi jo. - Asi jsi.
Pardon, donesete nám účet, prosím? Díky.
No, účet už někdo vyrovnal. Jack.
Doufá, že vám chutnalo.
To je teda překvápko.
- Ty jo. Jo. - Co?
To bychom si měly dát tiramisu, ne?
A s sebou dvě láhve
Château Cheval Blanc Saint-Emilion Premier Grand Cru, ročník 34.
A jednu si dejte vy.
Vše nejlepší, mami.
No teda.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ!
To je super!
Byl to můj nápad, ale vyrobil to strýc Nate.
Měla konkrétní představu.
Díky, ty filuto. Díky, Nate.
Ukaž, lásko. Krása.
Tak povídej.
Jsi nejsledovanější trenér Premier League, a já tím pádem nejpopulárnější v práci.
Určitě si to rozdáváš s plno holkama.
Myslím, že se před naší mladou dámou vyjadřuješ nevhodně.
- Kdo chce zmrzku? - Já.
Super, zajdeme do obchodu.
Ali, pojď taky. Ať si tu povídají o holkách.
Pojď. Tak zatím.
Čau.
Tak jo, řekni mi všechno.
Dobře. Líbí se mi jedna holka.
Dělá číšnici v Chuti Athén.
Dřív mě nesnášela, ale teď...
No... Vlastně nevím.
Už jsem se v ženských spletl, ale...
Poznám, jestli se holce líbím, nebo je na mě jen milá?
Ne.
Ale jeden zaručený způsob existuje.
- Aha. - Pozvi ji na rande.
Ne, to nejde. To nemůžu. Ne.
A co nejhoršího se může stát?
Vysměje se mi a odmítne mě.
A já poníženě odcupitám a do mé oblíbené restaurace už mě nepustí.
A až zase bude nějaká rodinná oslava,
budu muset sedět venku na chodníku, jíst fish and chips
a sledovat vás oknem jak nějakej spratek od Dickense.
Panebože.
Je úplně jako táta. Musíš mu ukázat tu mapu.
Ne, táta by mě zabil.
- Ukaž mu tu mapu. - Jakou?
S tvým tátou jsme spolu léta chodili do školy.
Ale já si myslela, že ani neví, že existuju, dokud mi nedal tohle.
„Narodili jsme se 6 638 kilometrů od sebe.
Vyrůstali jsme 6 807 kilometrů od sebe.
Na kampusu jsme ubytovaní dva kilometry od sebe.
V pátek v osm večer snad od sebe budeme půl metru.
Zajdeš se mnou na rande?“
Na nic nečekej.
Třeba to nevyjde a bude ti chvilku trapně.
Ale taky se můžete vzít a mít spolu dvě báječné děti
a žít spolu šťastně až do smrti.
- A sakra. - Jsme tu.
Rychle, zabav ho.
...převáží velkou skupinu uprchlíků
včetně několika žen a dětí, kteří doufají, že v Británii získají azyl.
Co se děje?
...v Portsmouthu.
Člun je pár kilometrů od Portsmouthu.
Desítky uprchlíků doufají, že tam dostanou azyl.
PLAVBA PŘES KANÁL
Čekají na ně stovky pomocníků. Ale ministryně Barotová řekla tohle.
AKTUÁLNÍ ZPRÁVY
Všem, co se pokusí nelegálně vstoupit do naší země, vzkazuji následující:
Vraťte se domů. Británie má zavřeno.
V posledních dnech...
- Kráva blbá. - Svině.
Ji by měl někdo poslat tam, odkud přišla.
- Do prdele její mámy. Co? - Ano, šéfko!
Nebo té pomatené osobě někdo může promluvit do duše.
JSEM ZNEPOKOJEN. SNAD TO @BRINDABAROTOVÁ PŘEHODNOTÍ.
BRITÁNIE MÁ NA VÍC.
- Ty svině. - Co?
Napiš: „Británie má na víc, ty svině.“
Asi tam nechám svoji verzi.
Jasně.
- Zdravím. - Zdravím.
Nate.
Chtěl jsem se vás na něco zeptat. Nechtěla byste...
mě na moment omluvit?
Moc se omlouvám.
Vlastně nejdřív musím něco udělat. Pardon.
Píšťalka. Pojďte sem.
Tak. Jak se cítíte?
Bumbercatchi, vyzvracel jsi celé Cheerios?
Ano, trenére. Snídani nikdy nekoušu.
Abych měl energii, kdyby vypukl třídní boj, který nám hrozí.
Jo, to dává smysl. Jo.
Tak, pánové, dneska se zaměříme na všestrannost.
V totálním fotbale se sebe pořád musíte ptát:
„Co je v téhle situaci potřeba udělat?“
Mám se stáhnout a vystřídat Jana Maase v obraně?
Nebo mám jít do útoku jako Jamie?
Mám dát Royovi žvýkačku, protože mu smrdí z pusy jak z kanálu?
Čistě hypoteticky. Neboj. Nesmrdí.
Kdykoliv musíte být schopní hrát kdekoliv.
A abyste to uměli, musíte pochopit
a uvědomovat si, o čem každý post je a jakou plní funkci.
Proto Beard pro dnešek nahradil Willa a stará se nám o vybavení.
Takže až si dáme tréninkový zápas,
prohodíte si mezi sebou posty.
Třeba Isaac půjde do útoku.
A Dani, tebe stáhneme do obrany, jo?
Já budu Dani Rojas?
Správně. A Dani bude ty. Dává to smysl?
Rozsekáme je, vole!
Ay, Dios mios.
Hlas měnit nemusíte.
- No tak. - Tak jo. Měňte.
Jo!
Prosím, Royi. Do toho.
Roy vám dá na papírku jméno jiného hráče.
A s tím si ten svůj post vyhandlujete.
- Rozumíte? - Ano.
Tak fajn. Vynechal jsem něco?
- Nic, bejby. Jedem! - Tak jo. Jdeme na to. Slyšeli jste.
Tak jdeme na to.
- Prosím, kouči. - Díky, kouči.
Trenére, došlo k chybě. Já dostal sebe.
Ne, to není chyba. Mysleli jsme, že chceš dělat to, co umíš.
Hrát v útoku a dávat góly. Ne?
Jo.
- Jo, když chcete. Jo. - Bezva.
- Fajn. - Bav se.
Jo.
To je mňamka. Copak to je?
Voda.
- Jsem volnej! - Jedem!
Hezky, Van Damme. Snaha byla, máme tě rádi.
Bazi, co děláš?
Vyměnil jsem si post s Paulem. Jsem neochvějně pozitivní.
Dobrá práce s těma láhvema, Bearde.
Všichni jste kokoti!
To se mi nelíbí. Budu radši sám sebou.
Moment.
Dani, no tak. Jsi střední obránce, pamatuješ?
Kopat rohy není na tobě, ale na Isaacovi.
- Jasně, trenére. - Isaacu, šup.
- Isaac. - Pojď.
- To dáš. - Tak.
Já roh nikdy nekopal.
Já vím, protože tě zaškatulkovali, Isaacu.
Už jako desetiletého kluka, co měl sílu a vousy jako dospělý.
Zaškatulkovali tě jako obránce, co nemůže kopat rohy.
Ale tahle škatulka dneska přestala existovat.
Jo? Tak do toho.
A co mám dělat?
Nevím. Kopni jak o život.
Tak jo.
Horký! Horkej čaj!
Kapánek mimo.
ŠPIČKA LONDÝNA
ASI SIS ZÍSKAL JEJÍ POZORNOST.
FOTBALISTÉ BY MĚLI NECHAT POLITIKU NÁM A SKLAPNOUT A ČUTAT DO MIČUDY.
SPÍŠ TAKHLE
Tede, jenom se chci ujistit, jestli jsem to pochopil správně.
Chceš změnit strategii v téhle fázi sezóny
a nahradit ji novou taktikou, kterou kluci očividně moc nechápou?
Myslíš, že to je dobrej nápad?
Vidím to takhle.
Je to jako jít na výlet s Robertem Frostem. Může to dopadnout jakkoliv.
- Padej z mojí židle. - Jo. Jasně. Pardon.
CHUŤ ATHÉN ŘECKÁ TAVERNA
Proboha.
Tak, Chrti. Dnes probereme třetí bod. Uvědomělost.
Při totálním fotbale musíte vždy vědět, co který váš spoluhráč dělá.
Neustálý pohyb vyžaduje neustálé soustředění, ano?
Když Sam proběhne středem, musíte se přesunout.
Když půjde Dani do obrany, tak se stane co?
Naprší a uschne.
Ne, poběžíte dopředu a podpoříte ho.
- Máte dotazy? - Jo. Na co ten červenej provázek?
Skvělý dotaz.
V japonské kultuře existuje taková pověra. Lidi věří,
že spřízněné duše jsou spojeny neviditelnou červenou nití,
která je přivázaná k malíčku.
Aha, tak proč ji máme na péru?
Jo.
Jo, no to vymyslel Roy.
Ale hlavní myšlenkou je asi to, že je nejde nevědět, co spoluhráči dělají,
když máte provázek kolem pinďoura.
Je to tak, Royi?
Jo, něco takovýho.
Dobře. Paráda. Jo.
Takže to zkusíme. Odehrajeme zápas poloviční rychlostí.
A nechci, aby ty provázky byly prověšené.
A je na vás, aby nebyly moc natažené.
Drž se vedle mě.
Můžeme?
Péra na tři. Raz, dva, tři.
- Péra. - Pohyb!
Zorientujte se! Z toho se nevyvlíknete.
Do prdele. Koukej na mě, vole.
Útočím.
Bráním.
Jane!
To mi dal Kent, kdybychom chtěli...
- Ne. - Ani omylem.
- Dej mu prostor, Dani. - Promiňte, bojím se.
Heleďte, nechcete...
Je to dobrý. Jeho penis to přežil.
Bože.
Já se lekl, že jsem mu ho utrhl.
Promiňte. Omlouvám se.
Tak.
AŤ SE OBISANYA NESTARÁ O BEZPEČÍ NÁRODA, ALE O TO, JAK PRŮMĚRNÝ JE HRÁČ.
RADŠI BUDU PRŮMĚRNÝ FOTBALISTA
NEŽ PRVOTŘÍDNÍ RASISTA.
ZAJDETE SE MNOU NA VEČEŘI?
Ahoj!
Ahoj.
Promiň, že jdu pozdě.
Nespěchám. Něco pro tebe mám.
Nic nechci.
Promiň.
Ať je to, co chce, určitě to je něco pozornýho a hrozně velkorysýho.
Ale nic nechci.
- Mám pro tebe... - Ani to nechci vědět.
Ne, chci s tebou jednou být, aniž by ses mě snažila něčím ohromit.
Dobře, promiň, že tě ohromuju.
Ne, já to tak...
Ne, to je dobrý. Chápu. Přesně to já totiž dělám.
Jdu na to moc zhurta. Promiň. Trochu uberu.
Ale jenom trošičku.
Byl to croissant. Koupila jsem ti croissant.
Hej, jsi fantastická.
Ale dovol mi, abych pro tebe něco dělala i já.
Platí.
Díky.
Ale ať to je něco mega úžasnýho.
Naposledy. Přísahám.
Co ty na to?
Je to moc dobrej croissant.
Půjdete se mnou na rande?
Jo.
Tak dobře.
Nebylo v tom nic živýho, že ne?
To ne. Ne. Kdepak.
Budu ti to věřit.
PŘÍBORY
SKLAPNI A ČUTEJ DO MIČUDY
1. KONDIČKA 2. VŠESTRANNOST
3. UVĚDOMĚLOST 4...?
Prosím, šéfe.
Promyslel jsem to.
Až to budeme trénovat příště, napojíme péra několika kluků k jednomu péru.
Jo?
KNIHA ZÁHAD
To byla jednorázovka.
Jo, z té metody už jsme vydojili maximum.
Škoda.
Takže, Tede.
- Ten čtvrtý bod. - Ano?
- Neřekl jsi, co to je. - Zatím ne.
- Ale víš, co to je? - Nevím.
- Co ty? - Nedokážu říct.
- Royi? - Co já kurva vím?
Čtvrtý bod čeká na odhalení.
Čtvrtý bod není?
Jak někdo kdysi řekl:
„Nech si ve dveřích místo, aby mohl vejít Bůh.“
Takže čtyřka je Bůh?
To bych neřekl. Kouči?
- Jsem ateista. - Royi?
To snad kurva ne.
Máš deset minut zpoždění. To máš za kilo.
Co se sakra děje?
Řeknu ti, co se děje.
Svět je plnej zlých lidí, co dělají hnusárny.
Ale nemůžu to řešit, musím kopat do balónku.
Za což mě ti stejní lidi milujou!
Teda dokud něco neposeru nebo nezkazím penaltu.
Nebo se rozhodnu se bránit.
Pak se rozhodnou mě poslat zpátky domů.
Samueli!
To nic.
Stejně se tam chci podívat.
Ne. Tam tě zavést nemůžu. Ne, když to tam vypadá takhle.
Víš, za jak dlouho zase otevřeš?
Nevím, jestli vůbec.
- Samueli. - Co je?
Proč bych to dělal? Pro koho? Aby ji mohl někdo zase zničit?
Přece pro sebe.
A tvoji kamarádku Simi.
A pro všechny ty z nás, co chceme ochutnat domov.
Jdi za svým srdcem, Samueli.
Vztek tě jenom oslabí.
Jo. Dobře.
Pokud ty, co to udělali, chceš fakt nasrat,
odpusť jim.
Cože?
Odpusť jim. Jde o prd.
- Jde o prd? - O prd.
Synku, poslouchej mě.
Nevracej jim to. Vrať to sobě.
Díky, táto.
- Nemám tam dát bezpečnostní kamery? - To si piš, že jo. A mříže.
Máš to pojištěný, že?
Mám.
Díkybohu. Jinak by mě tvá máma zabila.
- Budeš mít problémy? - Ne! Jsi pojištěnej!
Pardon za vyrušení.
Same, my už začínáme.
Ale jestli to chceš dnes vynechat, pochopím to.
- Díky, trenére. - Ne, on trénovat bude.
- Tak se utíkej převlíct. - Už běžím.
Tak jo.
Rád vás konečně poznávám.
I já vás.
Tohle jsem si dnes málem oblékl.
Vy vtipálku.
- Máte rád americké sladkosti? - Kdo ne?
Jo. Je v nich „špatný cukr“.
- Jo, kukuřičný sirup s fruktózou. - Radši stručně „špatný cukr“.
Na začátku mi Rupert kupoval tolik tulipánů tak dlouho,
- že si jeho květinářka koupila zámek. - Co?
Sice ve Scunthorpu, ale i tak. Zámek.
Dneska jdu s Jack na večeři.
A jestli se pokusí ji zaplatit, tak už si...
Tak už si co?
Ani nevrzne?
- Zdravím vás. - Ahoj, Leslie.
Představuji vám...
Pan Obisanya.
Rebecca Weltonová, ráda vás konečně poznávám.
Nápodobně. Samuel mi o vás hodně vyprávěl.
Ano?
Ano. Opravdu.
Pecka.
Jo! Chrti do toho!
Richmond do toho!
Jsem Keeley, dobrý den.
Jo, Chrti do toho.
Pojď.
- Bumbere! Nalej! - Běž dozadu!
Bumbere! Ne!
Richmond není ve formě a plácá se v tom.
Musíme pochválit Teda Lassa, že se pokusil o něco nového, ale je to...
Co to chci říct, Chrisi?
„Průšvih“, Arlo. Průšvih.
Jako by snad fotbal nikdy nehráli.
Dobrý bože, faulují vlastní hráče.
Richmondští se srážejí a Kanonýři zakládají protiútok.
Přihrávka přes obranu na Parslowa. Ten přihrává Hamiltonovi.
Je tam!
Hamilton dává hattrick a Arsenal zvyšuje na 3:0.
Do prdele!
Tak jo.
Nic se neděje.
To je konec. Zase sestoupíme
a já budu zase nastavovat párky kartonem.
Vydrž.
Musíme jim dát trochu čas.
Zeptej se sama sebe: Co je v téhle situaci potřeba udělat?
Končí poločas, Arsenal vede o tři góly a Richmond má co probírat.
Bude to fajn pokec ve stylu: „Proč hrajeme tak blbě?“
Nebo: „Nezabalíme to?“
Jamie, ty se pořád stahuješ dozadu.
Zůstaň vepředu.
Abys dal obraně prostor.
Abys už kurva dal gól.
Ale jak, když jsme mimo?
Vrátit se k 4-4-2 by nebyla žádná ostuda.
Dokud to nenatrénujeme.
Seš fakt debil.
Já se z tebe poseru. Co se ti stalo?
Kluci, poslouchejte.
Když jsem jako trenér kdysi začínal,
měl jsem potřebu se nějak odlišit.
Ale byl jsem na holky, dělal ve středu Ameriky ve sportovním odvětví
a bál jsem se tetovacích jehel,
takže jsem se mohl odlišit jenom vousy.
Ale plnovous jsem mít nemohl.
S koučem bychom vypadali jako coverová kapela ZZ Topu.
- Jmenovali by se „Sharp Dressed Men“. - Jo.
Cos to se mnou sakra udělal?
Naštěstí v té době vystupovala taková čtveřice stand-up komiků,
známých jako Blue Collar Comedy Tour.
Byl to observační humor, měli vtipné narážky, plno hlášek,
ale taky měl každý z nich jinak upravené vousy.
Ron White, můj oblíbenec, je neměl.
Taky možnost.
Ale Larry the Cable Guy měl velikou, hustou bradku.
A Bill Engvall ji měl vlastně taky. Ale měl ji menší a upravenější.
Nelezla mu do koutků.
- Styl Vandyke. - Díky, kouči.
A pak tam byl Jeff Foxworthy, který měl knírek.
A teď hele. Takže jsem zariskoval
a nechal jsem si narůst velikou, hustou bradku jako Cable Guy.
Myslel jsem, jak mi to sekne.
Dokud si mě tady kouč Beard těsně před svatbou nevzal stranou.
Řekl něco, co jsem potřeboval. Co to bylo?
„Vypadáš, jak kdybys vylízal zadek sněžnýmu muži.“
Správně.
- To je u-yettý. - Hezky.
- Už nechci. - Ale chceš.
Ale měl pravdu. Nevypadalo to dobře. Na téhle tváři ne.
Takže jsem se oholil na Foxworthyho a zůstal u toho.
Tím chci říct, že dobré nápady se někdy skrývají za pár špatnými.
Jo?
Chceš něco říct, Jamie?
- No, jo. Ale... - Super. Tak povídej.
No, když to řeknu, všichni mě budou mít za blbečka.
Dobře. Tak jo.
Nekazím to já, ale vy.
Ale ne, jakože... Kazíme to všichni.
Jestli to má fungovat,
nesmí u mě všechno končit, musíte mě využívat, víte?
Hele.
- Můžu? Jo. - Jasně.
Neměl bych být tady. Neměl bych být v útoku.
Měl bych být tady. Ve středu.
Měl bych být tady, jo? Ať je vepředu Dani.
Colina dáme sem, Richarda tam.
Takže to nesmí u mě všechno končit, musíte mě využívat.
To je totální fotbal.
Co vy na to?
To zní dobře.
No vidíš. Número cuatro. Obětovat se.
Vzdát se vlastní slávy ve prospěch týmu.
Hezké, ale čtyřka to není.
- Tak jdeme! - „Čtyři“ na tři.
- Raz, dva, tři... - Čtyři!
Chrti v druhém poločase prohrávají 3:0. Musejí něco rychle vymyslet.
Arsenal přihrává na střed. Van Damme to měl snadné. Posílá míč Janu Maasovi.
To je ono.
Dixon. Dovnitř na Tartta.
Přihrávka Obisanyovi. Ten přihrává Hughesovi.
Opět Tartt.
Na McAdooa ve středu.
Přihrávka Rojasovi.
Rojas dozadu na Tartta.
Posílá dlouhý míč na Bumbercatche.
Bumbercatch přihrává Goodmanovi.
- Ten Tarttovi. - Jo.
K bráně. Tarttova zadovka.
A Montlaur to tam napral!
To byla naprostá nádhera!
Ladná, velkolepá gólová symfonie, kterou dirigoval Tartt.
Jo! Hezky!
- To je ono. - Pěkně! Jo!
Arsenal vyhrál 3:1,
ale poprvé za několik týdnů vykazují Chrti známky života.
Tede.
Tohle zabere.
- Super. Ale co? - Totální fotbal.
- Dobře. - Víš proč? „Jako když Lassem mrská.“
- Taktiku jsi nezměnil za týden. - Ne?
- Ne. Děláš to už tři sezóny. - Fakt?
Jo. Pomalu, ale jistě jsi mezi hráči v klubu budoval důvěru
prostřednictvím tisíců drobností, které vedly k nevyhnutelnému závěru.
- K totálnímu fotbalu. - Tak jo.
Tohle zabere.
Je fuk, co je čtyřka.
To je fakt pošuk.
Jo, ale je to náš pošuk.
PŘÍJEMCE: MÁMA POZNÁM, ŽE SE NA MĚ VYKAŠLALA?
NE.
- Ahoj. - Je tu volno?
No jistě. Jo, posaď se.
Díky.
Ty jo, sluší ti to. Díky, žes přišla.
- „Díky, žes přišla?“ - No...
Myslels, že nepřijdu?
Ale ne. Dáš si pití? Já už objednal.
- Nevadí. - Byl jsem nervózní.
Prosím, tady to máte.
Náš nejlepší stůl. Jak jste chtěly.
Pěkně mě bombarduješ.
Vím, že jsi takový výsledek nechtěl,
ale jsem hrdý na to, jak jste dneska hráli.
Díky, tati.
Poznal jsem Rebeccu.
- Ale ne. Nebude nám teď trapně? - Bude.
- Chceš tu restauraci vidět? - Moc rád.
Nevím, no. Kéž bys ji viděl, když byla hotová. Byla dokonalá.
Vypadá to hezky.
- Ale není jako dřív. - Celkem to ujde.
Hele, kdo přišel.
Nebude to překvapení.
Co tady děláte?
Zeptali jsme se sami sebe, co je v téhle situaci potřeba.
A došlo nám, že jsme potřeba my.
Jo, můj bratranec ti ráno spravil okno.
Ale slevu mi nedal, je to šmejd.
A já donesl flašky vína ze svýho sklepa.
Ne to nejlepší, ale je dost dobrý.
Bumbercatch se snaží opravit nápis.
Neonový písmena jsou jen rozsvícený výbojky.
Tak jsem se do toho pustil. Šroubovák.
Kluci, to je neskutečný. Fakt.
Všem vám moc děkuju.
- To je jasný. - Za nic.
- Hezky, Van Damme. - Simi.
Same.
Propána.
- To byl tvůj nápad? - Ne, oni zavolali mně.
- Bezva, že? - Je to...
Chci tě s někým seznámit.
- Aha. - Simi, tohle je můj táta.
Rád tě poznávám, Simi. Sam mi o tobě hodně vyprávěl.
- Vážně? - Jo, vážně.
Taky mě těší, pane Obisanyo.
To ne. Pan Obisanya byl můj táta. Říkej mi Olo.
V klidu. Nový zrcadla objednám v pondělí.
Ne, necháme to takhle.
Je to dobrá připomínka toho, že nemusí být všechno dokonalý.
A pokud máte dobrý jídlo, komu záleží na zrcadlech?
Moje řeč.
Tak, kdo má hlad?
Já!
Fajn, uvařím vám večeři.
Same, Simi, pojďte za mnou.
Ano, šéfe!
Odnáším předkrmy.
Pomůžu ti, mladej.
Překlad titulků: Karel Himmer