Давай!
ВКУСЪТ НА АТИНА
Ето това е кафе. Силно е.
Но хубаво.
Нося ти нещо.
Обичам неща.
Какво е това?
"Разум и чувства"? Обичам тази книга.
Още повече филма.
Да не е първо издание или нещо такова?
- Да. И е надписана. - Стига бе.
"Кийли, дерзай, момиче! Джейн Остин."
Унищожила си безценна книга, за да ме разсмееш?
Първо, не е "безценна". Доста скъпа беше.
Второ, много съм ревнива и не искам да я подариш на друг.
И трето, посвещението не е от мен, а от нея.
Тя наистина иска да дерзаеш, така че дерзай, момиче.
Само стой и гледай.
Ела тук. Благодаря ти.
Няма защо.
ПРИ ОЛА
Здрасти, Синди, как си?
Как е, братле?
- Добро утро, Фарида. - Привет, Сам.
Искам да те помоля за нещо.
Имаме ли свободна маса за петък?
Сериозно ли питаш? Не.
Всичко е резервирано за месеци напред. Лъжем, че има списък с чакащи.
Добре, но ще дойде много специален гост. Трябва ми маса за един.
Ще имам грижата.
Супер си.
- Благодаря. - Майната ти!
Извини ме.
- Наред ли е всичко? - Не знам.
- Наред ли е? - Да, шеф!
- Всичко е наред. - А на кого викаше?
- На Бринда Баро. - Била е тук ли?
Не, тъпчо.
Идва лодка с бежанци, а вътрешният ни министър я отпраща.
- Но защо? - Защото е дяволът.
- Нали? - Да, шеф!
И аз не харесвам Бринда Баро,
но е твърде рано да си толкова ядосана.
Започни да пиеш пак кафе. Добре е за сърцето.
Защо си тук?
Да няма фотосесия за списание "Футболна страст"?
Отбих се да видя дали всичко е наред.
Всичко е идеално.
А лъжиците?
Не са еднакви.
Самюъл, ако храната е хубава, а тя е, на никого не му пука за лъжиците.
- Така ли е? - Да, шеф!
Баща ми ще дойде през уикенда.
И искам всичко да е идеално.
Идва чак от Нигерия.
Ако тази кучка го пусне.
БАРО КАЗВА "НЕ" НА БЕЖАНЦИТЕ
ТЕД ЛАСО
Момчета, моля за внимание.
Точно в този момент Рой ще затъмни,
за да може треньор Биърд да ви осветли. Тренер.
На Световното първенство през 1974 г.
малката Нидерландия най-ненадейно достига до финала
и играе срещу фаворита - домакина Германия.
Нидерландците бележат гол моментално.
Да, но губят мача.
Така е, но междувременно печелят сърцата на феновете по света
със своя стил на игра, бих го нарекъл дори философия - "Тотален футбол".
Тренерът е бил осенен от същата идея след халюцинации, породени от барбекю сос.
Вярно е, но аз не съм важен. Давай нататък.
Този човек е острието на отбора и кръстник на "Тотален футбол".
Разпознавате ли го?
Комикът Тим Робинсън.
Не, това е футболната легенда Йохан Крауф.
- Произнася се Кройф. - Моите извинения. С "Тотален футбол"
- Йохан Кройф... - Точно така.
...печели със своя клуб "Аякс" три европейски титли.
След това става треньор - първо на "Аякс",
а после пренася стила си в "Барселона",
където четири години печели испанския шампионат.
Задвижващото колелце в този отбор
е гениален халф на име Хосеп Гуардиола,
или Пеп, както го наричат.
Я, колко коса.
Бог му я е взел, че то иначе е прекалено.
Пеп също става треньор и създава своя версия на "Тотален футбол",
която пренася в "Барселона" и "Байерн Мюнхен",
а накрая и в нашия мъчител "Манчестър Сити".
Където за кратко тренира млад талант...
преди да предпочете реалити шоу.
Отнеха ми победата!
"Тотален футбол" значи постоянно движение. Няма твърди позиции.
Защитниците могат да атакуват, нападателите - да бранят.
Важното е да се рискува и играчите да се подкрепят.
Все едно приятел да облече нещо странно,
а всички да му правят комплименти.
Страхотна шапка, Аш.
- Хубава е. - Да, отива му.
Да, в "Тотален футбол" забравяте грижите и се доверявате на интуицията си.
Като джаза. Като "Моутаун". Като Мамет, Пинтър, Айнщайн.
Като "Кюриг". Като Гага!
Като майка ми, която оставя вибратора си на показ!
Отърсване от ограниченията, които обществото и самите вие си налагате!
Футболът е живот.
Но красотата в него
е "Тотален футбол".
Чудесно, това е истината.
Аплодисменти за тренера.
Искахме да ви запознаем с историята на "Тотален футбол",
защото ще го приложим тук.
Какво? Не... Моля?
Никакво мръщене, вече е решено.
Ще го оттренираме и след месец-два
ще приложим "Тотален футбол" на терена.
Още в събота срещу "Арсенал".
- Това е откачено. - Ще се справим.
Стига сте дуднали!
Тихо, тръгвайте.
Не. Стига де! Няма страшно. Никакви такива.
- Тръгвайте. - Чувам дуднене!
Никакво дуднене. Затваряйте устите.
Айзък, капитан си, стегни ги.
Стига, Ван Дам, никакво дуднене.
Г-це Джоунс, имаме проблем. Не, всъщност нямаме.
Извинявам се, навик.
- Само оставям това. - Благодаря.
Каква хубава книга. Може ли?
Да, виж я.
Нямах представа, че харесвате книги.
Така де, че колекционирате първи издания.
Не колекционирам. Джак ми я подари.
Виж ти! Прекрасен подарък, и то от началник.
Не ми е началник. Помага ми да реализирам идеите си.
Сигурно е хубаво да имаш такава щедра приятелка,
която да ти носи скъпи подаръци на работа.
Не, даде ми я сутринта, докато закусвахме.
Пихме кафе. Бяхме на кафе заедно.
В кафене. Но не отидохме заедно.
Дойдохме от различни места и се срещнахме там.
Тя позакъсня.
Аз пък ядох топъл йогурт по пижама в метрото.
По пижама в метрото?
Понякога, за да изпреваря задръстванията.
И се преобличам в тоалетната, като пристигна тук.
Хитро.
- Г-це Джоунс. - Барбара.
МАМА: НЕ ЗАБРАВЯЙ РОЖДЕНИЯ ДЕН НА СЕСТРА ТИ УТРЕ, 19 Ч.
ХАЙДЕ ВЪВ "ВКУСЪТ НА АТИНА", АЗ ЧЕРПЯ.
ЩЕ ГОТВЯ.
НЕ ЗАКЪСНЯВАЙ, ЗНАЕШ КОЛКО СЕ ЯДОСВА БАЩА ТИ.
- Сири. - Да, Вундеркинд?
Сложи напомняне за утре в 19 ч. за рождения ден на Никол.
Добре, напомняне за утре в 19 ч.
- Сири. - Да, Вундеркинд?
Как се разбира, ако момиче те харесва?
Никак.
Джейн ми прави тънки намеци.
Все оставя разни списания на масата
и дава за пример свои приятели.
Бракът е сериозна стъпка.
Не, говоря за дилдо.
И все пак.
Какви списания?
- Ето, момчета. - Благодаря, Мей.
- Добре ли си, Мей? - Не.
Ако печелим, тук е гъчкано. Губим ли, е ето така.
Предпочитам да е празно. Човек може да си чуе мислите.
Я стига!
Ласо! Искаме да ти се извиним.
- За какво? - За това, че се размекнахме.
Възприехме те като човек и станахме субективни.
Затова фермерите не кръщават говедата.
- И братът на Баз си трае за гаджетата си. - Той е развратник.
Именно. Затова даваме на задна.
Какво правиш с отбора ни бе, тъпак?
- Ясно. - Не, чакай, тренер.
Слушайте, момчета,
заповядайте на тренировката утре и вижте сами.
Все пак не управляваме немска банка.
Няма какво да крием. Ще дойдете ли?
Да. Там сме.
Какво?
- С костюм ли трябва да бъда? - Непременно ще си взема душ.
Дали е разумно да каним фенове на тренировките?
Това е техният отбор. Ние сме само временни наематели.
Както и да е...
То и бракът е като чукане отзад.
Нужни са компромиси.
ГЕРОИТЕ НА "РИЧМЪНД"
- Ето го! - Боже! Съжалявам.
- Най-якият треньор в лигата! - Благодаря.
Много пари спечелих от вас. Продължавайте в същия дух, моля ви.
Маса за един?
Не, само минавам. Джейд дали е на работа днес?
Не, във вторник е на лекции.
Или храни майка си. Не чух какво ми обясни.
Тогава просто й предай поздрави.
Всъщност не й казвай нищо.
Всъщност, не, кажи й, че...
Не, остави. Освен ако не попита за мен. Тогава й предай поздрави.
- И защо ще пита за теб? - Прав си, няма защо...
Благодаря, Дерек.
Благодаря. Довиждане. Да, само... Да.
Добре.
- Здрасти, Трент. - Тед.
- Тед! - Здравейте, момчета!
Тези защо са тук?
Не знам. Питай Биърд, той ги покани.
И така, юнаци!
За да играем "Тотален футбол", четири неща са задължителни.
Първо, физическата подготовка. Трябва да влезете в още по-добра форма.
Второ, гъвкавост. Трето, ориентация.
И четвърто...
Още не знам какво е, но е важно.
От днес започваме да вдигаме нивото.
Затова ви предавам в ръцете на сержант Рой Кент.
Свирка! Ставайте, гниди!
Днес ще тичате от единия край до другия и обратно.
Но за ваш късмет съм на кеф.
Затова ще търчите само до края на тренировката!
Свирка!
- Защо не ползва свирка? - Алергичен е към метал.
И футболните звезди са хора!
Тичайте!
Не искаш ли пластмасова свирка?
Здравей.
- Сладки цветенца. - Благодаря.
Любимите ми маргаритки.
- Любимата не съм ли аз? - Чакай!
Защо беше нужно?
Мамка му, права си.
- Не. Изключ. Включ. - Кийли.
- Да включа или не? - Кийли...
- Да включа или да изключа? - Кийли.
- Включено или изключено? - Стига. Дай ми го. Благодаря.
- Какво става? - Съжалявам.
Тайният служебен романс ми идва в повече.
Обикновено за мен всичко се знае.
Барбара видя книгата ти и нямах сили да й кажа, че сме гаджета.
Не искам проблеми.
Няма да има такива, защото е по взаимно съгласие.
А и съм безобразно богата.
- Наистина ли? - Да.
- Като кого? - Като кръга около Епстийн.
Не ми пука дали хората в офиса знаят, че ходим. А на теб?
Не, разбира се. Просто не знаех доколко сериозно гледаш на това.
Ела с мен.
Добре.
Привет на всички. Само да ви уведомя набързо.
С Кийли сме гаджета.
Връзката ни е съвсем отскоро, но гледам сериозно на нея.
Затова и двете искахме да ви кажем, за да няма тайни.
Защото няма проблем. Не съм луда, нито тя е луда.
Не си, нали?
И двете сме с ума си,
но ако имате някакви притеснения,
не се колебайте да говорите с мен, с Кийли или Барбара.
Разбрахме ли се?
Чудесно.
И честито, Джак и Кийли.
- Любовта си е любов... - Достатъчно, Дани. Благодаря.
Рядко съм виждал по-готино повръщане.
И аз. А буквално живеем в кръчмата.
Браво на вас, господа. Стига толкова за днес.
Следва тренировъчен мач.
Сакото ми още мирише на канал.
Ужасно е.
Значи не си разбрала името му?
И не си му казала твоето.
Това не е чак толкова странно.
Но да не правиш секс с него - не ми го побира умът!
Виж, преживяването беше...
Много повече от секс. Беше...
- Вълшебно. - Хазелих.
Но жалко, че не го видях гол.
- Така се радвам да те видя. - И аз.
Много време мина.
Защото те загубих заради друга.
- Знам, съжалявам. - Шегувам се.
Казвай де, как върви?
Страхотно. Тя е толкова готина.
Умна е. И супер привлекателна.
А подаръците й...
Боже, и как само обяви връзката ни пред целия офис...
Беше адски секси.
Може би те "бомбардира".
- В смисъл? - Обсипва те с внимание.
Със скъпи подаръци, пътешествия
и грандиозни жестове на любов.
Викат му "бомбардиране".
- Кой му вика така? - Не знам, хората.
Онези, които измислят мъдрости.
Знам обаче, че на втората ми среща с Рупърт...
На втората.
Той ме заведе да си избера кола.
Как искам!
И ти какво?
Зачудих се дали сме там заради колите, или заради красивите продавачки.
И какво?
Прибрах се с лъскав "Ягуар", естествено.
Приятно беше някой да се грижи за мен, като никога.
Виж...
Не казвам, че Джак е като Рупърт.
Но понякога лустрото помътнява.
Мисля, че тя не е такава.
Добре тогава.
Но се доверявай на интуицията си.
Навремето аз пренебрегнах червените лампички.
Да. Може да страдаме от любовинизъм.
Какво значи това?
Емоционална версия на далтонизма,
при която човек вижда червените лампички като зелени.
- Ти ли го измисли? - Да.
О, боже. Ти си от онези с мъдростите.
- Мамка му, вярно. - Май си от тях.
Извинете, сметката, моля. Благодаря.
Всъщност сметката вече е платена от Джак.
- Надява се да сте харесали храната. - Каква огромна изненада.
- Леле, да. - Какво?
В такъв случай трябва да хапнем тирамису.
И за вкъщи две бутилки "Шато Шевал Блан Сен-Емилион Премиер Гран Крю" реколта '34.
И една за вас.
Честито, мамо.
ЧЕСТИТ РОЖДЕН ДЕН!
Прекрасно!
Аз го измислих, но вуйчо Нейт го направи.
Много точно ми описа всичко.
Благодаря, палавнице. И на теб, Нейт.
Дай да видя. Каква красота.
Е, недей мълча. Покрай твоята популярност като треньор
съм най-популярният адвокат в кантората.
Кажи ми, че сваляш мадами наред.
Мисля, че този разговор не е подходящ за малка госпожица.
- Кой иска сладолед? - Аз.
Чудесно! Да отскочим до ъгъла.
Али, идвай с нас. Нека си поговорят за жени.
- До след малко. - Чао.
Разправяй сега.
Има едно момиче, което харесвам.
Работи във "Вкусът на Атина".
Преди ме презираше, но сега...
Не знам.
И преди съм се заблуждавал, но...
Как се разбира, ако момиче те харесва?
Никак.
Но има един сигурен начин да се увериш.
Покани я на среща.
Не, не мога... Абсурд.
- Какво толкова може да стане? - Да ми се изсмее в лицето.
А аз да избягам унижен и да не стъпя вече в любимия ми ресторант.
И на следващия ни семеен празник да седя на тротоара отвън,
да ям риба с картофи и да ви гледам през прозореца като сираче.
О, боже.
Същият е като татко. Трябва да му покажеш картата.
Не, баща ти ще ме убие.
- Покажи му картата. - Каква карта?
С баща ти учехме заедно,
но не подозирах, че дори знае за мен, докато не ми даде това.
"Разстоянието между родните ни места - 6640 км.
Между местата, където сме израснали - 6807 км.
Разстоянието между общежитията ни в университета - 2 км.
Разстоянието между нас в петък вечер в 20 ч., надявам се - 30 см.
Ще излезеш ли с мен?"
Стига чака, Нейтън.
Да, може да не стане и да се сконфузиш за миг.
Но може и да се ожените, да имате две прекрасни деца
и да заживеете щастливо.
- По дяволите. - Ето ни.
Отвлечи му вниманието!
...превозваща голяма група бежанци,
сред които жени и деца, надяващи се на убежище в Кралството.
Какво става?
...в Портсмут.
Лодката е на километри от пристанището,
където десетки бежанци се надяват да намерят убежище.
Стотици техни поддръжници очакват пристигането им,
докато вътрешният министър Бринда Баро заявява следното.
- "Вървете си. Великобритания е затворена". - Няколко дни...
- Идиотка такава. - Пълен боклук.
Нея трябва да върнат там, откъдето е дошла.
- В задника на майка й. Нали? - Да, шеф!
Или някой да й отвори очите, защото явно е силно заблудена.
ПРИТЕСНЕН СЪМ ОТ СЛУЧВАЩОТО СЕ.
НАДЯВАМ СЕ БРИНДА БАРО ДА РАЗМИСЛИ И ДА НЕ ИЗЛАГА СТРАНАТА.
- Кучката. - Какво?
"Кучката да размисли и да не излага страната."
Предпочитам моето.
Добре.
- Привет. - Здравей.
Нейт.
Исках да те питам нещо. Би ли...
Извини ме за момент.
Много се извинявам.
Само първо да направя нещо, извинявай.
Свирка, свирка! Елате тук.
Как сте, момчета?
Бъмбъркач, цели овесени ядки ли повърна?
Да, тренер. Не обичам да дъвча закуската.
Пазя си силите, в случай че избухне класова война.
Има логика, разбирам.
И така, днес ще се фокусираме върху гъвкавостта.
В "Тотален футбол" трябва да се питате:
"Какво изисква тази ситуация?
Дали да мина назад и да заместя Ян Маас в защита?
Или да атакувам като Джейми?
Или да дам дъвка на Рой, защото дъхът му вони?".
Чисто хипотетично, спокойно, добре си.
Трябва да можете да се местите непрестанно.
И за тази цел е нужно да разбирате
и оценявате всяка една позиция и нейната функция.
Ето защо треньор Биърд замества Уил днес.
Затова в тренировъчните мачове ще сменяте позицията си с някой друг.
Айзък, ти ще бъдеш нападател, а ти, Дани, ще минеш в защита. Ясно ли е?
- Ще бъда Дани Рохас? - Да. А Дани ще стане Айзък. Разбираш ли?
Ще ги разбием, брато.
Без да имитирате и гласа.
- Стига де! - Добре, съгласен.
Давай, Рой.
Рой ще ви раздаде листчета с имена.
С въпросния човек ще се размените.
- Ясно ли е? - Да.
Добре. Пропускам ли нещо?
- Това е всичко, бейби. Действайте! - Хайде, чухте го.
ОБИСАНЯ МААС
Хайде, момчета.
ДЖЕЙМИ ДЖЕЙМИ
БЪМБЪРКАЧ ВАН ДАМ
- Ето, тренер. - Благодаря.
Тренер, има някаква грешка. Пише само моето име.
Не е грешка. Преценихме, че така е най-добре.
Головете са твой патент, нали?
Да.
- Щом искате. - Чудесно.
- Добре. - Забавлявай се.
Вкусно. Какво е това?
Вода.
- Насам! - Давай!
Браво, Ван Дам. Постара се и те обичаме.
- Баз, какви ги дрънкаш? - Смених се с Пол.
Непоклатимо положителен човек.
Супер си с водите, тренер Биърд.
Тъпаци!
Не ми харесва. Предпочитам да съм си аз.
Чакайте.
Дани, вече си централен защитник, забрави ли?
Корнерите сега са работа на Айзък.
- Вярно, тренер. - Айзък, ти си.
- Давай, Айзък. - Хайде. Така.
- Никога не съм изпълнявал корнер. - Знам, поставяли са те в рамка.
На 10-годишно момче със силата и окосмяването на мъж.
На централен защитник, който няма право да бие корнер.
Е, приятелю, тази рамка престава да съществува днес.
Ясно ли е? Давай.
- Какво да направя? - Не знам. Просто я изритай яко.
Добре.
Пари! Горещ чай.
Само малко аут.
СИМИ: МАЙ ПРИВЛЕЧЕ ВНИМАНИЕТО Й.
БРИНДА БАРО
ФУТБОЛИСТИТЕ ДА НЕ СЕ БЪРКАТ В ПОЛИТИКАТА, А ДА МЪЛЧАТ И ДА РИТАТ.
ИЛИ ПО-СКОРО...
Тед. Само да се уверя дали съм разбрал.
Ще смениш тактиката в разгара на сезона
и ще въведеш напълно нов метод, който видимо затруднява момчетата.
И според теб е разумно?
Като в стихотворението на Робърт Фрост. Не се знае накъде води пътеката.
- Разкарай се от стола ми. - Да, съжалявам.
О, боже.
Хрътки, днес ще говорим за номер три - ориентацията.
Трябва да знаете какво правят съотборниците ви по всяко време.
Постоянното движение изисква постоянна концентрация.
Ако Сам мине централната линия, сменяте позицията.
- Какво следва, ако Дани се дръпне в защита? - Адът замръзва?
Не, съобразявате се и минавате напред.
Някакви въпроси дотук?
- Да. За какво е червената връв? - Чудесен въпрос.
В японската култура има един мит,
че сродните души са свързани с невидима червена връв,
която е завързана за малкия им пръст.
Защо тогава е завързана за оная ни работа?
Това беше хрумване на Рой.
Но идеята е, че няма как да не знаеш какво правят съотборниците ти,
когато пишките ви са свързани.
- Прав ли съм, Рой? - Да, нещо такова.
Чудесно.
Сега ще направим тренировъчен мач на половин скорост.
И не искам връвта между вас да се разхлабва.
От вас зависи и да не се обтяга.
Стой до мен.
- Започваме ли? - "Чеп" на три. Раз, два, три!
- Чеп. - Мърдайте!
Разберете се, това е положението.
Да му се не види, гледай ме.
Атакувам.
В защита съм.
Ян!
Вижте какво ни даде Кент...
- Не. - Разкарай се.
- Дай му пространство, Дани. - Съжалявам, страх ме е.
Братле, искаш ли...
Добре е. На мястото си е.
О, боже.
Реших, че му го е откъснал.
Съжалявам. Много се извинявам.
Добре.
БРИНДА БАРО: ОБИСАНЯ ДА НЕ СЕ ТРЕВОЖИ ЗА СТРАНАТА, А ЗА ПОСРЕДСТВЕНОСТТА СИ.
ДО БРИНДА БАРО: ПО-ДОБРЕ ПОСРЕДСТВЕН ФУТБОЛИСТ,
ОТКОЛКОТО СЪВЪРШЕН КСЕНОФОБ.
ИСКАШ ЛИ ДА ИЗЛЕЗЕМ НА ВЕЧЕРЯ?
Здрасти!
Здравей.
Извинявай, че закъснях.
Не бързам заникъде. Взех ти нещо.
Не го искам.
Извинявай.
Сигурна съм, че каквото и да е то, е безкрайно мило и скъпо,
но не го искам.
- Просто ти взех... - Дори не ми казвай.
Искам поне веднъж да бъдем заедно, без да губя почва под краката си.
- Добре. Извинявай, че ти действам така. - Нямах предвид...
Няма нищо, разбирам те. Точно това правя.
Прекалено съм настъпателна. Извинявай, ще отпусна хватката.
Но само мъничко.
Беше кроасан. Взех ти кроасан.
Ти си невероятна.
Но позволявай и на мен да правя нещо за теб.
Дадено.
Благодаря.
Обаче държа да е изключително.
За последно, обещавам.
Присъдата?
Великолепен кроасан.
Ще излезеш ли с мен?
Да.
Чудесно.
Да нямаше нещо живо вътре?
Не. Нищо подобно.
Щом казваш.
ПРИБОРИ ЗА ХРАНЕНЕ
МЪЛЧИ И РИТАЙ
1. ФИЗИЧЕСКА ПОДГОТОВКА 2. ГЪВКАВОСТ
3. ОРИЕНТАЦИЯ 4...?
Ето.
Много мислих.
Следващия път ще вържем чепа на един за чеповете на няколко души.
Става ли?
Беше еднократно, Рой.
И според мен вече изгърмяхме този патрон.
Жалко.
И така, Тед.
- Номер четири. - Да, сър.
- Още не си казал какво е. - Не, мадам.
- Но знаеш какво е? - Всъщност не.
- Ти знаеш ли? - Агностик съм.
- Рой? - Идея си нямам.
- Номер 4 тепърва ще ни се разкрие. - Няма номер 4?
Както казва един мъдър човек: "Трябва да оставиш място и за Бог".
- Значи номер 4 е Бог? - Не, съмнявам се. Тренер?
- Атеист съм. - Рой?
Само това остава.
Закъсня с десет минути, ще ти струва стотачка.
- Какво ти става? - Сега ще ти кажа.
Светът е пълен с гадове, но нямам време да се разправям, защото ритам топка.
И същите гадове ме харесват точно затова!
Докато не сгафя нещо или изпусна дузпа.
Или реша да се опълча
и тогава ще ме запратят там, откъдето съм дошъл.
Самюъл!
Спокойно.
Все пак искам да го видя.
Не мога да те заведа там.
Не и докато е разбит.
Колко ще ти отнеме да отвориш пак?
Не знам дали да отварям.
- Самюъл. - Какво?
Защо? За кого? Та някой да го изпотроши пак.
Правиш го за себе си.
За приятелката ти Сими.
За всички онези, които искат да си припомнят родината.
Следвай сърцето си.
Гневът само ще те обезсили.
Да. Добре.
Но ако наистина искаш да вбесиш извършителите,
прости им.
Какво?
Прости им. Просто ей така.
- Просто ей така? - Да.
Синко, чуй ме.
Не гледай назад. Само напред.
Благодаря, татко.
Дали да инвестирам в камери?
Непременно. И в здрава врата.
- Кажи ми, че имаш застраховка. - Имам.
Слава богу. Иначе майка ти щеше да убие мен.
- Лошо ли ти се пишеше? - Отървах се!
Извинявайте, че ви прекъсвам.
Сам, започваме тренировката.
Но ако искаш да я пропуснеш днес, ще те разбера.
- Благодаря, тренер. - Не, ще тренира.
- Добре, преоблечи се тогава. - Отивам.
- Драго ми е да се запознаем. - И на мен.
И аз мислех да се облека така днес.
Шегаджия.
- Обичате ли сладко? - Кой не обича?
Да нападаме отровата.
- Глюкозо-фруктозен сироп. - "Отрова" за по-лесно.
АРСЕНАЛ
В началото ми купуваше толкова много лалета,
- че цветарят му се сдоби със замък. - Какво?
Вярно, в Скънторп, но все пак замък.
Тази вечер аз ще изведа Джак.
- И ако тръгне да плаща, ще й дам... - Какво?
Пари за бакшиша?
- Привет. - Здравей, Лесли.
Нека ви представя...
Г-н Обисаня.
Ребека Уелтън. Най-сетне да се запознаем.
Драго ми е. Самюъл ми е разказвал много за вас.
- Така ли? - Да, определено.
Чудесно.
Напред, Хрътки!
Само "Ричмънд"!
Аз съм Кийли, привет.
Напред, Хрътки.
Хайде.
- Бъмбър, подай! - Дръпни се!
Бъмбър, не!
"Ричмънд" затъваше все повече
и трябва да приветстваме усилията на Ласо да пробва нещо ново, но това е...
Коя е думата, Крис?
"Зле", Арло. Думата е "зле".
Сякаш за пръв път играят футбол.
Боже, вече се фаулират сами.
Докато Хрътките си пречат взаимно, Топчиите контраатакуват.
Подаване към Парслоу. Парслоу към Хамилтън...
И гол!
Хеттрик за Хамилтън и "Арсенал" повежда с 3:0.
Мамка му!
Добре.
Няма нищо.
Край! За втори път ще отпаднем
и пак ще трябва да пълня надениците с картон.
- Търпение, Мей. - Дай им малко време.
Запитай се: "Какво изисква тази ситуация?".
На полувремето "Арсенал" води с три гола,
а играчите на "Ричмънд" имат да обсъждат много неща.
Основните въпроси са: "Защо сме толкова зле?"
и "Да си стягаме ли багажа?".
Джейми, все се дърпаш назад.
Стой най-отпред.
Разпилявай защитата им.
И вкарай някой шибан гол!
Не е срамно да се върнем към системата 4-4-2.
Докато изпипаме новата.
Стига си се надувал.
Какво ти става изобщо?
Момчета, чуйте ме.
Помня как в началото на моята треньорска кариера
все се мъчех да изразя индивидуалността си.
Като хетеросексуален мъж от Средните щати, свързан със спорта,
тъй като ме беше страх от иглите за татуиране,
остана вариантът с лицевото ми окосмяване.
А нямаше как да си пусна брада,
с тренера щяхме да мязаме на новите "Зи Зи Топ".
- Щяхте да сте "топ". - Готино.
Боже, в какво ме превърна.
За късмет, по онова време имаше един квартет от комици,
наречен "Работягите".
Освен че си правеха шеги с ежедневието ни и пускаха какви ли не лафове,
демонстрираха четири вида лицево окосмяване.
Рон Уайт беше гладко обръснат. Това е единият вариант.
Лари Кабелджията си беше пуснал рунтаво катинарче.
Брадичка имаше и Бил Енгвол, но по-малка и спретната.
Обръсната отстрани.
- Като на Ван Дайк. - Благодаря.
А Джеф Фоксуърти, естествено, имаше мустаци.
И слушайте сега. След известно чудене
реших да си пусна рунтаво катинарче като на Кабелджията.
И мислех, че съм върхът.
Но един ден, точно преди сватбата ми, треньор Биърд ме дръпна настрани
и ми каза истината в очите, помниш ли?
"С това катинарче сякаш си изял задника на Анубис".
Точно така.
- Наричан още "Анусис". - Браво.
- Стига вече. - Не.
Тренерът беше прав обаче. Никак не ми отиваше.
Затова си направих мустак като на Фоксуърти.
Мисълта ми е, че понякога добрата идея се крие зад няколко лоши.
Нали?
Искаш да кажеш нещо ли?
- Да, но... - Чудесно, да чуем.
Не искам хората да решат, че съм надувка.
Добре тогава.
Грешката не е в мен, а във вас.
Така де... Искам да кажа, че всички грешим.
За да се получи,
спрете да разчитате на мен, а играйте чрез мен, разбирате ли?
Вижте сега.
- Може ли да... - Да, разбира се.
Не бива да съм тук, не бива да съм острието.
Ето тук трябва да съм, в центъра.
Мястото ми е тук. Нека Дани мине напред.
Колин - тук, Ришар - там.
А вие спрете да ми подавате за гол и ме използвайте като посредник.
Това е "Тотален футбол".
Как ви се струва?
Може и да стане.
Ето това е номер 4 - саможертва.
Да загърбиш личната слава заради отбора.
- Харесва ми, но не е номер 4. Съберете се! - "Четири" на три.
- Раз, два, три... - Четири!
Резултатът все още е 3:0. Хрътките трябва бързо да направят нещо.
Страничен шут, не затруднява Ван Дам. Той подава на Ян Маас.
Хайде сега.
Диксън, навътре към Тарт.
Тарт към Обисаня. Той към Хюс.
Отново Тарт.
Той намира Макаду.
Сега Рохас.
Рохас връща към Тарт.
Дълго подаване към Бъмбъркач.
Бъмбъркач към Гудман.
Гудман към Тарт.
Тарт подава с пета назад...
И Монтлор вкарва топката във вратата!
Каква разкошна комбинация!
Великолепен гол - футболна симфония, а Тарт беше в ролята на диригента.
Браво!
- Ето това се искаше. - Започна се!
"Арсенал" победи с 3:1,
но за пръв път от седмици Хрътките показват признаци на живот.
Тед.
Ще се получи.
- Чудесно. Кое? - Тоталният футбол.
И ще ти кажа защо. Заради метода "Ласо".
- Не е от последната седмица. - Така ли?
- Не, прилагаш го вече три сезона. - Вярно?
Да. Като бавно, но сигурно укрепваш отборния дух с незабележимо постоянство,
- което неизбежно води до "Тотален футбол". - Виж ти.
Ще се получи!
Каквото и да е номер 4.
Какъв идиот.
Да. Но е нашият идиот.
ДО МАМА: КАК ДА ЗНАМ ДАЛИ МОМИЧЕТО ЩЕ ДОЙДЕ?
НИКАК.
Здравей.
- Да сядам ли? - Разбира се, заповядай.
Благодаря.
Красива си. Благодаря, че дойде.
Благодариш ми? Да не се съмняваше?
Не. Нещо за пиене? Вече поръчах. Притесних се...
Заповядайте, моля.
Най-хубавата маса в заведението. Искането е изпълнено.
Бомбардировачка.
Знам, че не е резултатът, който искаше,
но съм горд с начина, по който играхте днес.
Благодаря, татко.
И се запознах с Ребека.
- О, не. Гледаше ли я странно? - Да.
- Искаш ли да видиш ресторанта? - С удоволствие.
Не знам...
- Да беше го видял преди, беше съвършен. - Добре изглежда.
- Не е същото, татко. - Не е толкова зле.
Вижте кой е тук!
Развали ни изненадата.
Какво правите тук?
Просто се запитахме какво изисква тази ситуация.
И преценихме, че сме ти нужни.
Братовчед ми оправи витрината сутринта.
Но без отстъпка, защото е гадняр.
Аз пък донесох няколко каси от моето вино.
Не от най-хубавото, но пак си го бива.
А Бъмбъркач оправя табелата ти.
Неоновите табели са тръби, пълни с газ.
Та реших да се пробвам. Отвертка.
Момчета, невероятни сте, честно.
- Много ви благодаря. - Няма защо.
- Браво, Ван Дам. - Сими.
Сам.
Боже.
- Ти ли даде идеята? - Не, те ми се обадиха. Изумително, нали?
Искам да те запозная с един човек. Сими, това е баща ми.
Много ми е приятно, Сими. Сам ми е разказвал много за теб.
- Така ли? - Да.
И на мен ми е приятно, г-н Обисаня.
Не, баща ми беше г-н Обисаня. Наричай ме Ола.
ПРИ ОЛА
Ще поръчам нови огледала в понеделник.
Не, остави ги така.
Нека ни напомнят, че не е нужно всичко да е идеално.
А и ако храната е вкусна, на кого му пука за огледалата?
Именно!
- Като стана дума, има ли гладни? - Да!
Чудесно. Аз ще ви сготвя.
Сам, Сими, след мен.
Да, шеф!
Нося ордьоврите.
Дай да ти помогна, дете.
Превод на субтитрите Боряна Богданова