Ти вже організувала дівич-вечір для Карен?
Здається, так.
Але точно не знаю, бо боюся зазирнути в імейли
й побачити погані новини про дітей.
-Тож… -Ясно.
-А ти що влаштуєш для Скотта? -Просто підемо в паб.
-І це все? -Ну…
Джейсе…
І чим це відрізняється від інших твоїх походів у паб?
-З нами буде Скотт. -Джейсоне.
Це якось дивно. Я ж не просив призначити мене дружком.
Ми знайомі лише півтора року.
Друзів у нього небагато, еге ж?
Аж ніяк.
Так буває, коли люди випендрюються.
Він дав мені список з трьох душ, яких хоче запросити.
Один з них – його перукар.
Він навіть не пам'ятав Скотта.
Я мусив описати йому Скоттову потилицю.
Чесно.
Cтворити сім'ю
Алло.
Так.
Добре.
О боже!
Джейсоне!
-Дивися. -Добре. Дякую. Бувайте.
Повірити не можу! Мене підвищили!
Я отримала підвищення!
-Що? -Нам не дали дітей.
Тобі треба йти.
-Нам треба про це поговорити. -Ні.
-Чи це означає, що… -Це нічого не означає.
Це не пов'язано з емоціями. Це просто…
атоми.
У якусь мить атоми були в одному положенні,
потім перемістилися й опинилися в іншому.
Один на одному. Але це просто атоми.
Не наділяй атоми емоціями.
Добре.
-Що ти робиш? -Іду в туалет.
-Фредді. -Уже не можу терпіти.
-Але щоб Лорен тебе не бачила. -Ага.
-Тату! -Чорт.
Привіт, мала.
Скільки ми так стоїмо?
Хвилини чотири.
А здається – довше.
Знаю.
Повернутися б на п'ять хвилин назад.
Так.
Для нас є ще багато дітей, Ніккі. Ти ж розумієш?
Ага.
Але ж здавалося, що саме ці – наші.
-Хіба ти не бачиш? -Що?
Ти їх не бачиш? Он, дивись.
-На що? -Вдалині. Наші діти. Дивись.
Хіба не бачиш?
Ні.
Це тому, що ти низенька.
-То он у чому справа? -Ага.
Так. Ти на бачиш, що за обрієм.
Дивися.
Тепер бачиш?
-Так. Бачу. -І як вони тобі?
-Гарненькі. -Вони милі, скажи?
Так.
А мені подобається тут, угорі.
Носитимеш мене цілий день?
-Ні. -Чому?
-Бо ти важча, ніж здаєшся. -Нахаба.
-Гей! -Що?
-Місіс Начальниця. -Я знаю!
-Скажи? -Тоді от що…
Покажи, як даватимеш вказівки.
-Це легко. -Давай.
-Ага. -Джейсе, це класна вказівка.
Забагато диско. Наче це…
«Лихоманка суботнього вечора».
Повір мені.
-Ага. -Я начальник уже півтора місяця.
-Тож ти знаєш. -Краще так…
-Добре. Ага. -З розворотом. Добре.
Твоя черга. Ну, майже. Готова?
Так.
Ого.
Ти готова.
Можеш починати працювати.
ЗАХОДЬТЕ МИ ВІДКРИТІ
Тримай.
Дякую.
Куди ти поїхала?
До мами.
Вибач. Це… було неправильно.
Отже, мене звільнила міс Ньюмен?
Ну… цього не мало статися.
А нічого й не сталося.
Ти закінчуєш інтрижку, яка й не почалася.
-Ти зможеш це пережити? -Ну…
Принаймні в мене повний дім малюнків з тобою.
Це полегшить процес.
Однак, шкода.
Я тільки вирішив, що заради тебе можна стерпіти гнів батьків.
А з хорошого – те,
що, здається, в Рейни буде хороший табель за семестр.
Ні, Девене.
Я такого не роблю.
Їй ще треба над дечим попрацювати.
Привіт.
Скотте.
ШАБЛОН
МОЄ ЖИТТЯ ЗМІНИЛОСЯ [ДАТА]
КОЛИ Я ЗУСТРІВ [ІМ'Я НАРЕЧЕНОЇ]
У [ДЕ ПОЗНАЙОМИЛИСЯ] І МИ [ЩО ЗРОБИЛИ]
Я ЛЮБЛЮ ТВОЮ УСМІШКУ [ТРИ УЛЮБЛЕНІ ЯКОСТІ]
Каз?
ДЕВЕН
Навіщо тобі було потрібне алібі?
Усе добре. Просте непорозуміння.
Але з ким, Карен?
Вибач, але що це таке?
Я подумала, що найбільше тобі сподобається те, що Еріка ненавидить.
Надіюся, там є бар.
Господи!
-Боже мій, це ж так круто! -Так!
-Ти молодець! -Ага.
Привіт! Ви тут головний?
Ти саме це й планувала?
Так, мамо. Їй же подобається!
-Головне, щоб так і задумано було. -Так.
У мої дні на дівич-вечорах пили херес і пускали сльозу.
Бачу, нема шансів,
що мені тут хтось руку в пазуху засуне.
Марна трата часу.
-То я через це няню викликала? -А я депіляцію робила!
Це покращить твої аеродинамічні якості!
Ось так.
Давно ти вже перукар, Юсуфе?
Вісім років у Туреччині.
Чотири роки тут. Мені не подобається.
Ні?
Ясно.
Дякую, що прийшов.
Я хотів прийти. Дома справи не дуже.
Який… це номер насадки?
-Четвертий, здається. -О, ні.
Через твоя голова здається великою, як гарбуз.
Піду замовлю шоти, добре?
Давайте хоч пальта знімемо, хлопці. Чорт забирай.
Привіт. Наллєте чотири шоти текіли?
Алло. Ой, зачекай.
Зачекай.
-Алло. -Привіт, це я.
-Допоможи мені. -Що таке?
Ну… Я все проджейсонив. Треба було заніккіти.
Це найгірша парубоча вечірка, і Скотт засмучений.
А що ж я можу зробити?
Ми можемо зробити щось з твого плану?
-Ні! Він мій. -Будь ласка.
-Де ви зараз? -У картинг-центрі.
Оце клас!
Я б хотів… А потім ви куди?
На заняття з графіті.
Можна, це ми на нього підемо?
Ні! Ми теж туди хочемо.
У вас спочатку картинг, потім графіті.
І там, і там працюють руки. Втомляться.
Добре. Але за графіті сам заплатиш.
-І за додатковий час тут теж. -Так!
Дуже дякую, Ніккі. Я тебе люблю.
Заброньовано на 11 душ.
Важко буде стільки знайти, але…
Бувай.
Ми готові?
-Так! -То вперед!
Їдьмо!
Уперед.
Швидше.
Гонщики, стартуємо на зелений.
Готова, мамо?
Цс! Я на хвилі, сонечко.
Добре.
Агов! Чого ти така дивна сьогодні?
Та нічого.
Ну добре.
-Я провела ніч з Фредді. -Що? Чому?
Не будемо про це.
Еріко, що ти…
-Ніккі! -Що?
-Я хочу скасувати весілля. -Що?
-Карен! -Поїхали!
Карен!
Зачекайте!
Графіті, кажеш? Це мова бідних.
Заняття коштує 69 фунтів за одного, тож ці типи не бідні.
Дякую, що прийшов, тату.
Твоя мама каже, я маю щодня робити щось нове,
і якщо я зроблю це, то не муситиму їсти мусаку.
Класна мотивація.
Так!
Заради бога!
Це так весело!
Що ти робиш?
Це не те, що ти думаєш.
Я спала з ним як з батьком, а не як з мужчиною.
А чого ти скасовуєш весілля?
-Що? -Не знаю!
Ти скасовуєш весілля?
Скасовуєш весілля? Можна, я перевдягнуся?
-Ні! -Це через Девена?
Аж ніяк ні!
-Хто такий Девен? -Поїхали!
Чорт! Перестаньте так робити!
Чорт забирай!
Сьогоднішня тема – любов.
Ідіть за своєю пристрастю
й звільніть себе в мистецтві.
Але не забувайте закривати балончики кришками.
Ти забагато думаєш.
Довірся інтуїції.
Слухай, що вона тобі каже.
-Не треба мудрувати. -Не треба.
Чорт, у тебе добре виходить, Джоне.
Буде ще краще, Джейсоне.
Це Ґрасмір, вид з Лафіґфел-Терес.
Там не такі тумани, як у Каслріґу.
Щось виходить, тату?
Ні, не зміг виразити як слід.
-Не дався мені цей образ. -А що це?
Це Гаррі та Меґан.
Я маю дещо сказати тобі.
Кажи.
Та ні. Забудь.
Добре. Гарно поговорили.
Карен!
-Що ти робиш? -Поговори зі мною!
-Зупинися! -Що? Ні!
Карен, зупинися!
Ні!
-Зупинися, Карен! -Що ти робиш?
Зупинися, Карен…
-Гей! -Що відбувається?
-Я знайшла його весільні обітниці. -Ясно.
Він узяв готовий шаблон.
Ясно.
То й що? Ними багато хто користується.
Це ті п'ять особливих слів, які хоче почути кожна жінка?
«Моє життя змінилося (вставте дату)».
Він же, наче, письменник!
Але ж не дуже хороший.
Так. Але річ у тім,
що він вважає себе хорошим.
Якщо він себе не розуміє, як він мене розумітиме?
Обережно!
-Боже мій! -Що тут діється?
Ми йдемо випити.
-Нарешті. -Слава богу.
Ходімо.
Ні! Я такого не планувала.
В імейлі такого не було!
Це сатира?
Ні. Просто єдиноріг у капелюсі.
Усе добре, друже?
Так.
А взагалі – ні.
Друже, я…
Я провів ніч з Ерікою.
І тепер не знаю, що робити з Гарпер.
-Ясно. -Ага.
-А що ти хочеш робити? -Не знаю.
Вона класна, але вона – не моя дружина.
Купи їй листівку з таким написом.
Вибач.
Продовжуй.
Серйозно. Може, згодом між нами виникне щось особливе.
Так, Фредді. Але, може, ти хочеш, щоб було щось особливе,
щоб не з'ясувалося, що ти дарма покинув дружину й дітей?
Думаєш, що я її не кохаю?
Ні, я так не думаю.
Я не думаю, що це любов.
-А що ж таке любов? -Не знаю, але не це.
Це – спокій.
Наче звук,
якого ти не усвідомлював, раптом стих.
І ти на мить відчуваєш якийсь особливий спокій.
Розумієш? Ось що це таке.
Але назавжди.
А може, я просто нанюхався фарби й кайфую.
То от що ти намалював? Спокій?
Ні.
Це я не знаю, де закінчуюсь я й починається вона.
Вийшло не зовсім так, як я планував.
«СКАЙЛАЙТ»
Хочеш про це поговорити? Чи…
Ні. Мені просто потрібен час, щоб подумати.
Добре.
Тобі знадобиться більше чи менше ніж тиждень?
Бо це ж на тоді весілля призначене…
Я не знаю, Ніккі.
Знаєш, іноді, щоб краще побачити яскраву зірку,
треба подивитися трохи вбік.
Думаю, так і зі Скоттом.
Тож я просто відвернуся ненадовго, а потім швидко зведу на нього очі –
і все побачу.
-Я бачив ваш браслет. -Добре.
-Браслет? -Ми йдемо в паб!
Добре.
-Привіт! -Дякую!
Останні кілька місяців були просто чудові.
Я вважаю, що ти дивовижна й відважна людина.
І ти живеш таким сміливим життям.
А коли ти смієшся… твій сміх сповнений…
Якщо хочеш порвати зі мною, може просто…
Бо це ж ненормально – так довго говорити з кимось.
Гаразд.
Що ж… Е-е…
Думаю, нам краще розстатися.
-Сподіваюся, ти не… -Добре.
…дуже засмучена.
Очевидно, що ні.
Ти бачив Скотта?
-Що? -Бачив Скотта?
Ні.
Каз?
Ой, тут підлога липка.
Я намагаюся звести погляд і все побачити.
І що?
Не можу.
Може, це станеться, коли найменше чекатимеш.
-Так. -Іди сюди.
Які переживання дарує тобі Джейсон?
Та не знаю я, Каз.
Ну скажи.
У мене в голові завжди стільки думок.
Про все.
Я три місяці вирішувала, чи купувати ці кеди.
Ходила в магазин сім разів.
Навіть з продавчинею подружилася. Ходила слухати її гурт.
Я вагаюся перед кожним рішенням.
Голова так і гуде від питань.
І так з усім, крім нього.
Коли я його зустріла…
Усі питання зникли.
І тепер я не уявляю, як бути без нього.
Якби не було Скотта…
Як би я почувалася?
Не знаю, Каз.
Білого вина, будь ласка.
Це Лорен. Їй дев'ять років.
Боже, ви гляньте на них.
Такі гарненькі.
Це точно.
Але так повільно ростуть.
Хтось бачив Карен?
-Карен. -Ні.
НІККІ
ВІДХИЛИТИ
Скотте!
Скотте, ти тут?
Боже, ні.
Господи.
Божі мій.
Господи Ісусе.
Вона була в коробці в гаражі.
Вибач. Скрізь її шукав.
Що?
«ТАЄМНИЙ САД»
Я думала, ти пішов.
Ні.
Ні. Тут я.
Іди сюди.
Усе добре?
Так.
Просто вечір був дуже шумний.
Добре, коли спокійно.
Послухай…
хотів подякувати тобі за те, що мирилася з…
З усім цим.
Ти про що?
Я знаю, що не всім подобаюся.
Не кажи так.
Каз, на парубоцькій вечірці було троє.
Може, я не дуже добре знаю себе, та вмію рахувати.
Усе добре. Я розумію.
-Для більшості я просто невдаха. -Ти…
Знаєш… Я претензійний.
Я вживаю довгі мудрі слова не завжди доречно.
Але я дивлюся на тебе…
і думаю: «Може, не такий я й поганий?»
Якщо ти зі мною.
Я розумію, як мені пощастило.
Останнім часом я роблю помилки,
і нам треба про це поговорити.
Ти не мусиш…
Це несосвітенно.
А що це значить?
-Усе добре? -Так. Вона вдома.
-Що вона робитиме? -Я не знаю, Джейсе.
Сьогодні я стала Карен, а вона – мною.
Треба почати краще до неї ставитися,
бо нею бути важче, ніж здається.
У нас усе добре?
Так.
Ні.
Але буде.
У нас завжди все добре.
Так. Завжди.
Піднімеш мене ще раз?
Давай.
-Так спокійно. -Так.
Не забувай, що ти винен мені за графіті.
Що? Ти справді візьмеш з мене гроші?
Авжеж.
ВІДКРИТО
-Клас! -У воду!
Ні!
-Ходімо додому? -Ага.
ІДЕЇ ОБІТНИЦЬ ЧОМУ Я ЇЇ ЛЮБЛЮ
КАРЕН, ТИ ДОПОВНЮЄШ МЕНЕ
ТИ – МОЯ ЄДИНА
Двадцять, 40, 60…
І решту.
Дякую. Ось.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко