Ar sutarei dėl Karen mergvakario?
Taip, regis.
Sunku pasakyt, nes bijau atidaryt elektroninį paštą,
nes ten bus neigiamas atsakymas dėl vaikų.
Taip.
- Kur jūs eisit su Skotu? - Į aludę.
Ir viskas?
Džeisai.
Kuo šis apsilankymas aludėje bus išskirtinis?
- Eisiu su Skotu. - Džeisonai.
Keistas reikalas. Aš juk nesiprašiau būti vyriausiuoju pabroliu.
Aš jį pažįstu vos 18 mėnesių.
Draugų daug jis neturi, tiesa?
Tai jau tikrai.
Štai ką gauni, kai rieti nosį.
Įteikė man sąrašą iš trijų žmonių, kuriuos norėjo, kad pakviesčiau.
Vienas jų - jo kirpėjas.
Jis nė neprisiminė Skoto.
Teko apibūdinti Skoto pakaušį.
Tiesą sakau.
Klausau?
Taip.
Gerai. Aišku.
Dieve mano. O Dieve!
Džeisonai!
- Žiūrėk. - Gerai. Ačiū. Viso gero.
Negaliu patikėti! Gavau tą darbą!
Mane paaukštino!
- Kas? - Vaikų negavome.
Tau reik išeiti.
- Reikia pakalbėti apie tai. - Nereikia.
- Bet juk tai kažką reiškia. - Nieko nereiškia.
Tai - ne emocinis reikalas. Tai tiesiog...
Tik atomai.
Tie atomai buvo vienoje vietoje,
paskui persikėlė į kitą vietą.
Vieni ant kitų. Bet tai - tik atomai.
Emocijų nepainiok su atomais.
Gerai.
- Ką tu darai? - Einu į tualetą.
- Fredi. - Tuoj sprogsiu.
- Tik kad Loren tavęs nematytų. - Nematys.
- Tėti! - O, š...
Labas, dukrele.
Kiek mes taip stovim?
Apie keturias minutes.
Tikrai? Atrodo, ilgiau.
Atrodo.
Kaip gera buvo prieš penkias minutes.
Aha.
Bus tų vaikų dar. Niki, pamatysi.
Taip.
Tik jausmas buvo toks, jog šitie buvo mūsų.
- Matai ten? - Ką?
Matai juos ten? Ten, žiūrėk.
- Ką? Čia? - Tolumoje. Mūsų vaikai. Žiūrėk.
Nematai?
Ne.
Todėl, kad tu - žema.
- Nejaugi. - Taip.
Nematai už horizonto.
Žiūrėk.
Dabar matai juos?
- Taip. Matau. - Ir ką manai?
- Jie - labai mieli. - Šaunūs, tiesa?
Taip.
Man patinka būt aukštai.
Gali mane nešioti visą dieną?
- Ne. - Kodėl?
- Tu - sunkesnė, nei manai. - Tu - įžūlus.
Kas?
- Ponia vadybininke. - Taip!
- Taip. - Žinai, ką?
Parodyk man, kaip rodo geras vadybininkas?
- Paprasta. - Gerai.
- Džeisai, aš labai gerai rodau.
Ne. Panašu į disko stilių.
Kaip iš filmo „Šeštadienio nakties karštligė“.
Patikėk manim.
Aš - vadybininkas jau šešias savaites.
- Tu išmanai. - Šitaip.
- Taip. - Pasisukti.
Tavo eilė. Beveik. Pasiruošusi?
Gerai.
Tu - pasiruošusi.
Gali eit dirbti.
Prašom.
Ačiū.
Kur ėjai?
Pas mamą.
Aš atsiprašau. Tiesiog... Negerai pasielgiau.
Išvarytas panelės mokytojos?
To neturėjo įvykti.
Nieko ir nebuvo.
Tu užbaigi romaną, kuris nė nebuvo prasidėjęs.
Ar sugebėsi mane pamiršti?
Bent jau tavo piešinių - pilni namai.
Tai padės.
Gaila.
Aš jau buvau nusprendęs, jog esi verta, kad susipykčiau su tėvais.
Bet yra ir pliusų.
Spėju, Reinos trimestro pažymiai bus puikūs.
Ne, Devinai.
Aš taip nesielgiu.
Ir ji dar turi kai kur pasitaisyti.
Labukas.
Skotai?
ŠABLONAS
MANO GYVENIMAS PASIKEITĖ [ĮRAŠYKITE DATĄ]
KAI SUTIKAU KAREN [SUŽADĖTINĖS VARDAS]
[VIETOVĖ] IR MES [VEIKLOS PAVADINIMAS]
MAN PATINKA TAVO ŠYPSENA [TRYS MALONŪS JOS BRUOŽAI]
Kaz?
DEVINAS
Kodėl tau reikėjo alibi? Kas atsitiko?
Nieko. Tiesiog nesusikalbėjome.
Bet su kuo nesusikalbėjai?
Atleisk, bet kas čia?
Pagalvojau, kad tau patiks tai, kas nepatiks Erikai.
Tikiuosi, ten bus baras. Nesąmonė.
O Dieve.
- O Dieve. Man patinka! Taip! - Taip!
Smagumėlis!
Sveiki. Jūs čia - vadas?
Ar mes atėjom ten, kur ir vedei?
Taip, mama! Jai labai patiko!
Svarbiausia, kad tu čia ir norėjai mus atvesti.
Mūsų laikais gurkšnodavom šerį ir braukdavom ašarą.
Matau, jokių šansų,
kad kažką sužavės mano iškirptė.
Absoliutus mano laiko švaistymas.
- Aš net auklę pasisamdžiau. - O aš nusivaškavau.
Būsi aerodinamiškesnė, tiesa?
Prašom.
Kiek laiko dirbi kirpėju, Jusufai?
Aštuonerius metus Turkijoje.
Ketverius metus čia. Nepatenkintas.
Ne?
Aišku.
Bet ačiū, kad atėjai.
Aš norėjau. Namie - prasta padėtis.
Kuris čia numeris?
- Ketvirtas, spėju. - Ne, ne.
Dėl to tavo galva atrodo didesnė, žmogau. Kaip moliūgas.
Verčiau atnešiu išgerti, gerai?
Bent paltus nusivilkit, po galais, vyrai.
Sveikas. Įpilk keturis stiklelius tekilos.
Alio? Ne. Palauk.
Palauk.
- Taip. - Labas, mieloji. Čia aš.
- Man reik pagalbos. - Kas atsitiko?
Derėjo man leist tau viską organizuoti.
Tai - baisiausias bernvakaris, Skotas nusiminęs.
O ko tau iš manęs reikia?
Gal gali atiduot mums vieną savo veiklų?
- Ne! Jos - mano! - Prašau.
- Kur jūs? - Kartodrome.
Kartodrome! Kaip linksma.
Kaip norėčiau... Kur einate vėliau?
Į grafičio užsiėmimą.
Prašau, atiduok mums grafitį.
Ne! Mes ten eisim.
Pirma kartingas, paskui - grafitis.
Visur reikia rankų. Jūsų rankos pavargs.
Gerai, bet tu mokėsi už grafitį.
- Ir už dar vieną mūsų sesiją čia. - Taip.
Labai ačiū, Niki. Aš tave myliu.
Grafitis užsakytas 11 žmonių.
Mūsų - kiek mažiau, bet...
Gerai, iki.
Pasiruošusios?
- Taip! - Pirmyn!
Varom.
Greičiau.
Eik.
Lenktyninkai, startas užsidegus žaliai.
Pasiruošusi, mama?
Aš susikaupusi!
Aišku.
Kodėl tokia keista?
Nieko nekeista.
Tiek to.
- Permiegojau su Fredžiu. - Ką? Kam?
Nenoriu apie tai kalbėti.
Erika, ką tu...
- Ei, Niki. - Ką?
- Aš noriu atšaukti vestuves. - Ką?
- Karen! - Važiuojam.
Karen!
Palauk!
Grafitis, tiesa? Atstumtųjų kalba.
69 svarai už žmogų. Toli gražu ne atstumtųjų.
Ačiū, kad atėjai, tėti.
Tavo mama sako, kad kasdien turiu padaryti nors vieną naują dalyką.
Jei sudalyvausiu čia, neteks valgyt musakos.
Šaunuolis.
Dėl Dievo meilės.
Kaip smagu!
Ką tu darai?
Tai ne tai, apie ką pagalvojai.
Permiegojau su juo kaip su tėvu, o ne kaip su vyru.
Kodėl nori atšaukt vestuves?
- Ką? - Nežinau!
Atšauki vestuves?
Vestuvių nebus? Einu persirengti.
- Ne! - Ar tai dėl Devino?
Kokia nesąmonė!
- Kas tas Devinas? - Važiuojam!
O Dieve! Kaip jūs taip galit?
Prakeikimas!
Jūsų tema - meilė.
Jūsų širdis turi būt karšta,
o rankos - laisvos menui.
Taip pat nepamirškite uždengti skardinių dangteliais.
Tu įjungęs galvą.
O turi įjungt pilvą.
Pajausk, ką jis tau sako.
- Mažiau mąstyk. - Mažiau mąstyk.
Eina sau, gerai varai, Džonai.
Po truputį, Džeisonai. Po truputį.
Grasmiro kaimas iš Lafrigo terasų.
Šiame kelyje į Kaslrigą mažiau rūko.
Kaip sekasi, tėti?
Nekaip.
- Įkvėpimas baigėsi. - Kas čia?
Haris su Megan.
Turiu tau kai ką pasakyti.
Rėžk.
Ne, nieko tokio.
Puikus pokalbis.
Karen!
- Ką tu darai? - Ar pakalbėsi pagaliau su manim?
- Stok! - Ką? Ne!
Karen, sustok!
Ne!
- Sustok, Karen! Stok! - Ką tu darai?
Stok, Kare...
Kas tau darosi?
- Radau jo santuokos įžadų tekstą. - Ir?
Rašytą pagal šabloną.
Aišku.
Nieko baisaus. Daug žmonių taip daro.
Ar sunku išlement tuos septynis žodžius, kurių trokšta kiekviena moteris?
„Mano gyvenimas pasikeitė, įrašykite datą“.
Jis juk - rašytojas.
Nekoks jis rašytojas, tiesa?
Čia - visa esmė.
Jis pats mano, kad yra rašytojas.
Jei jis pats savęs nesuvokia, kaip jis suvoks mane?
Saugokis!
- Dėl Dievo meilės! - Kas čia vyksta?
Mes eisim išgerti.
- Pagaliau. - Ačiū Dievui.
Eime.
Ne, merginos, mano planas - ne toks.
Laiške buvo rašyta kitaip!
Čia - satyra?
Ne. Čia - vienaragis su skrybėle.
Bičiuli, viskas gerai?
Taip.
Ne, visai negerai.
Žinai, aš...
Permiegojau su Erika.
Ir nežinau, kaip elgtis su Harper.
Taip.
- O ko tu nori? - Nežinau.
Ji - puiki, bet ji - ne mano žmona.
Nusiųsk jai atviruką su šiais žodžiais.
Atleisk.
Atleisk. Tęsk.
Rimtai. Gal su laiku būtų visai neblogai.
Fredi, gal tu nori, kad būtų neblogai,
kad neatrodytų, jog žmoną ir vaikus palikai dėl nieko?
Manai, aš jos nemyliu?
Nemanau. Ne.
Nemanau, kad tai - meilė.
- O tai kas ta meilė? - Nežinau. Bet tikrai ne tai.
Tai - ramybė.
Kai garsas galvoje,
kurio anksčiau nesuvokei, liaujasi.
Ir stoja tokia gryna ramybė.
Supranti? Panašu į tai.
Tik visą laiką.
Arba aš tiesiog apsvaigau nuo to, kas tose skardinėse.
Vadinasi, meilė yra ramybė?
Ne.
Nes aš nežinau, kur baigiuosi aš, o ji prasideda.
Tai nėra visai tai, ko konkrečiai tikėjausi.
Gal nori pakalbėt apie tai? Ar...
Ne, man tiesiog reikia laiko pagalvoti.
Gerai.
Manai, kad galvosi ilgiau ar trumpiau nei savaitę?
Nes vestuvės tai...
Nežinau, Niki.
Žinai, kad kartais ryškią žvaigždę gali geriau matyti,
jei trumpam nusisuki?
Su Skotu - taip pat.
Aš nusisuksiu trumpam nuo jo, paskui greit atsisuksiu
ir pamatysiu jį visą.
Taip, mačiau.
- Apyrankę? - Eime į barą.
Gerai.
- Labas! - Ačiū.
Pastarieji mėnesiai buvo puikūs.
Tu esi nuostabi ir drąsi asmenybė.
Gyveni drąsiai ir energingai.
Tavo juokas pilnas...
Jei ketini mane palikti, tiesiog...
Nes šis pokalbis - nesveikai ilgas.
Gerai.
Tuomet
manau, mums būtų geriau išsiskirti.
- Bet, tikiuosi, tu... - Gerai.
...nesupyksi.
Aišku, kad ne.
Nematei Skoto?
- Ką? - Nematei Skoto?
Ne.
Kaz?
Ne, čia - lipnu.
Bandau nusisukti ir paskui pamatyti jį visą.
Taip?
Bet negaliu.
Gal pavyks, kai nesistengsi?
- Taip. - Eikš.
Kaip tu jautiesi su Džeisonu?
Nežinau, Kaz.
Sakyk.
Mano galvoje nuolat zvimbia mintys.
Apie viską.
Tris mėnesius svarsčiau, ar pirkt šiuos batelius.
Septynis kartus lankiausi parduotuvėj.
Susibičiuliavau su pardavėja. Nuėjau paklausyt jos grupės koncerto.
Abejoju dėl kiekvieno savo sprendimo.
Daugybė klausimų ūžia mano galvoje.
Bet tik ne dėl jo.
Su juo, kai jį sutikau...
Visi klausimai dingo.
Ir dabar aš neįsivaizduoju savęs be jo.
Jei nebūtų Skoto...
Kaip aš jausčiausi?
Aš nežinau, Kaz.
Prašyčiau balto vyno.
Loren. Jai - devyneri.
O Dieve. Tik pažiūrėk.
Angelėliai.
Taip.
Jie taip lėtai auga.
Ar nematėt Karen?
- Nėr Karen? - Ne.
NIKI
ATMESTI
Skotai.
Skotai?
Skotai, tu namie?
Dieve, ne.
O Dieve.
Dieve.
Jėzau Kristau.
Radau dėžėje, garaže.
Atleisk, visur apieškojau.
Ko?
„PASLAPTINGAS SODAS“
Maniau, kad išėjai.
Ne.
Ne. Aš - čia.
Apkabink mane.
Viskas gerai?
Taip.
Labai triukšmingas vakaras.
Kokia miela ramybė.
Klausyk...
Norėjau padėkoti tau už tai, kad taikaisi su...
Su visu tuo.
Apie ką tu?
Juk žinau, kad ne visų esu mėgstamas.
Nekalbėk taip.
Kaz, mano bernvakaryje buvo trys vyrai.
Gal ir nesu geriausiai suprantantis save žmogus, bet skaičiuoti aš moku.
Nieko tokio. Aš suprantu.
Daugelis iš manęs šaiposi.
Juk pati supranti, koks esu pretenzingas.
Vartoju pompastiškus, gana aptakios prasmės žodžius,
bet pažvelgęs į tave,
galvoju: „Gal ir nesu toks blogas, ką?“
Jei tu - su manim.
Žinau, kad man labai pasisekė.
Pastaruoju metu nusivažiavau
ir noriu apie tai pakalbėti.
Nereikia...
Tai būtų perteklinis dalykas.
Ką tai reiškia?
- Tvarka? - Taip, ji - namie.
- Ką ji darys? - Nežinau, Džeisai.
Šįvakar aš buvau Karen, o ji buvo manimi,
o man reikia gražiau su ja elgtis,
nes jos gyvenimas - sunkesnis, nei maniau.
Ar mums viskas gerai?
Taip.
Ne.
Bet bus.
Mums visada gerai.
Gali mane vėl pakelti?
Eikš.
Kaip ramu.
Nepamiršk, kad likai skolingas man už grafitį.
Ką? Reikalausi iš manęs pinigų?
Žinoma.
- Gerai. - Į vandenį!
Ne!
- Eime namo? - Taip, prašyčiau.
ĮŽADŲ IDĖJOS KODĖL AŠ JĄ MYLIU
KAREN, TU MANE PAPILDAI
TU ESI TOJI VIENINTELĖ
20, 40, 60...
Ir likusius.
Ačiū. Imk.
Išvertė Egidija Tučkuvienė