Kārenas vecmeitu balli jau esi saorganizējusi?
Jā, tā šķiet.
Bet viegli nav - man bail skatīties e-pastā,
jo gaidu sliktas ziņas par bērniem,
-tā ka... -Jā.
-Ko esi ieplānojis Skotam? -Vienkārši iesim uz pabu.
-Un viss? -Nu...
Džeis!
Kā tas atšķirsies no jebkura cita gājiena uz pabu?
-Būs arī Skots. -Džeison!
Drusku jocīgi ir, ne? Es pats par vedēju neuzprasījos.
Pazīstu to puisi pusotru gadu.
-Jā, viņam nav neko daudz draugu, ne? -Tā izskatās.
Tā iet, ja desu sauc par "čoriso".
Viņš man iedeva sarakstu ar trim viesiem.
Viens no tiem ir viņa frizieris.
Viņš Skotu pat neatcerējās.
Man nācās aprakstīt Skota pakausi.
Tiešām!
KEMDENAS TIRGUS
Hallo?
Jā, jā.
Skaidrs. Labi.
Ak dievs! Ak dievs!
Džeison!
-Skat! -Nu labi. Paldies. Atā!
Neticami! Es dabūju paaugstinājumu!
Mani paaugstināja! Mani paaugstināja!
-Kas ir? -Mēs bērnus nedabūjām.
Tev jāiet prom.
-Mums jāizrunā, ko tas nozīmē. -Nav.
-Jā, bet vai tas... -Tas neko nenozīmē.
Tas nav nekas emocionāls. Tas ir...
Tie ir tikai atomi.
Un vienā brīdī atomi bija nonākuši zināmā pozīcijā,
un tad tie pārvietojās uz citu pozīciju.
Viens otram virsū. Bet tie bija tikai atomi.
Tas neko... Nepiešķir atomiem emocijas.
Labi.
-Ko tu dari? -Eju uz tualeti.
-Fredij! -Es pārsprāgšu.
-Labi, tikai nerādies Lorēnai. -Protams.
-Tētiņ! -O joh...
Sveika, mīlulīt!
Cik ilgi mēs te stāvam?
Kādas četras minūtes.
Tiešām? Liekas ilgāk.
Jā.
-Ilgojos pēc mums "pirms piecām minūtēm". -Jā.
Pasaulē ir vēl daudz citu bērnu, Nikij, vai zini?
Jā.
Bet vai šie nešķita īstie?
-Vai tad tu neredzi? -Ko?
Tu viņus neredzi? Tur, re!
-Kur? Te? -Tur tālumā. Mūsu bērni - re!
Tu viņus neredzi?
Nē.
Tas tāpēc, ka esi ļoti maza auguma.
-Ak tad tāpēc? -Jā.
Tāpēc tu neredzi pāri apvārsnim.
Skaties!
Vai tagad redzi?
-Jā. Redzu. -Ja? Kā tev liekas?
-Viņi ir ļoti jauki. -Burvīgi, vai ne?
Jā.
Man te augšā tīri labi patīk. Vai vari mani nēsāt uz rokām visu dienu?
-Nē. -Kāpēc?
-Tu esi smagāka, nekā izskaties. -Nekauņa!
-Eu! -Kas ir?
-Menedžeres kundze! -Jā!
-Vai ne? Jā. -Labi, zini ko?
Parādi man savu labāko menedžeres žestu!
-Pavisam vienkārši. -Labi.
-Džeis, tas bija ļoti labs žests.
Nē. Drusku vilka uz disko. Drusciņ kā Sestdienas nakts drudzī.
Skaidrs? Tici man!
-Ja? -Jau sešas nedēļas esmu vadītājs.
-Tāpēc zini. -Tāpēc jādara apmēram tā.
-Tā. Jā. -Ar pagriezienu. Labi.
Ar pagriezienu. Jā, gandrīz. Gatava?
Labi.
Oho!
Tu esi gatava.
Tu vari sākt.
Lūdzu.
Paldies.
Kur jūs palikāt?
Pie mammas.
Klau, es atvainojos. Tas... Tā nebija pareizi.
Tātad mis Ņūmena mani atbrīvo?
-Nu, tam nevajadzēja notikt. -Tas arī nenotika.
Jūs izbeidzat vēl nesākušos romānu.
-Spēsiet tikt man pāri? -Nu...
Vismaz man pa visu māju būs jūsu portreti.
Tas palīdzēs.
Tomēr žēl.
Es burtiski nupat izlēmu, ka jūsu dēļ būtu vērts nokaitināt vecākus.
Ir gan viens pluss:
man ir aizdomas, ka Reinai būs ļoti laba liecība.
Nē, Deven.
Tā pie manis nenotiek.
Un viņai vēl šis tas jāuzlabo, tā ka...
Sveiks!
Skot?
PARAUGS
MANA DZĪVE PĀRVĒRTĀS [IERAKSTIET DATUMU],
KAD SATIKU KĀRENU [LĪGAVAS VĀRDS]
[PIRMĀS TIKŠANĀS VIETA], UN MĒS [KOPĪGĀ AKTIVITĀTE].
MAN PATĪK TAVS SMAIDS [TRĪS ĪPAŠĪBAS, KAS PATĪK].
Kata?
DEVENS
Nu, kāpēc tev vajadzēja alibi? Kas tev bija?
Viss kārtībā. Vienkārši radās pārpratums.
Jā, bet, Kāren, ar ko kopā tas radās?
Piedod, bet kur mēs esam?
Labi. Es sapratu, ka tev vislabāk patiks tas, kas Ērikai visvairāk riebsies.
Cerams, tur ir bārs.
Ak dievs!
-Ak dievs! Es esmu sajūsmā! Jā! -Jā!
-Tu esi lieliska! -Jā.
Sveiki! Jūs esat galvenais?
Vai tas ir tas, ko domāji?
Jā, mamm! Viņai ļoti patiks!
-Nu labi. Ja vien tā biji domājusi. -Jā.
Mēs vecmeitu ballītēs iedzērām heresu un drusku paraudājām.
Skaidrs. Nu te nav ne mazāko iespēju, ka kāds man iebāzīs blūzē roku, ne?
Zemē nomests laiks.
-Tāpēc es ņēmu aukli? -Es biju uz vaksāciju.
Nu tad tev būs labāka aerodinamika, skaidrs?
Lūdzu.
-Cik sen esi frizieris, Jusuf? -Astoņus gadus Turcijā.
Četrus te. Neesmu laimīgs.
Nē?
Skaidrs.
Bet paldies, ka ieradies.
Nē, es gribēju. Mājās nav labi.
Kurš garums tas ir?
-Šķiet, ceturtais. -Nē, nē.
No tā tev izskatās liela galva, vecīt. Kā ķirbis.
Tā, labi, es pasūtīšu mēriņus, ja?
Vismaz novelciet mēteļus. Johaidī, puiši!
Sveiks, draugs! Vai varu dabūt četrus mēriņus tekilas?
Hallo? Nē. Pagaidiet!
Pagaidiet, pagaidiet!
-Jā. -Čau, mīļā, te es.
-Palīdzi man! -Kā? Kas noticis?
Nu, es rīkojos kā Džeisons, bet vajadzēja darīt kā Nikijai.
Un nu tā ir briesmīgākā ballīte pasaulē, un Skots šķiet ļoti bēdīgs.
Ko tu gribi, lai es daru?
Vai varam dabūt vienu no tavām aktivitātēm?
-Nē! Tās ir manas! -Ai, nu lūdzu!
-Kur jūs esat? -Kartingos.
Kartingos! Fantastiski!
Es labprāt... Un kur iesiet pēc tam?
Uz grafiti nodarbību.
Tā, vai varam dabūt grafiti?
Nē! Mēs pašas gribam.
Klau, jums ir kartingi un pēc tam grafiti.
Divas nodarbības ar rokām. Būsiet pārgurušas.
Nu labi. Bet par grafiti maksāsi tu.
-Un vēl par vienu reizi te. -Jā.
Liels paldies, Nikij. Es tevi mīlu.
Rezervēts 11 cilvēkiem.
Tik daudz diez vai savāksimies, bet...
Labi, atā!
Nu tā! Gatavas?
-Jā! -Ja? Aiziet!
Laižam!
Nāciet! Nāciet!
Aiziet!
Tā, braucējas, starts pie zaļā.
Gatava, mamm?
Esmu nokoncentrējusies, mīļā.
Labi!
Eu! Ko tu tik dīvaina?
Neko.
Nu labi. Lai būtu.
-Es pārgulēju ar Frediju. -Ko? Kāpēc?
Negribu par to runāt.
Ērika, ko tu...
-Ei, Nikij? -Kas ir?
-Es laikam kāzas atcelšu. -Ko?
-Kāren! -Un starts!
Kāren!
Pagaidiet! Pagaidiet!
Grafiti, ja? Trūcīgo valoda.
Tas maksā 69 mārciņas par cilvēku. Šī kompānija ir ļoti netrūcīga.
Paldies, ka atbrauci, tēt.
Mamma katru dienu liek izdarīt ko jaunu.
Ja izdarīšu šo, man nebūs jāēd musaka.
Malacis!
Jā!
Dieva dēļ!
Cik forši!
-Ko tu dari? -Klau, tas nav tā, kā tu domā.
Es ar viņu pārgulēju kā ar tēvu, ne vīrieti.
Un kāpēc tu taisies atcelt kāzas?
-Ko? -Es nezinu!
Tu atcelsi kāzas?
Tu atcelsi kāzas? Es drīkstu pārģērbties?
-Nē! -Vai Devena dēļ?
Pilnīgi noteikti nē!
-Kas ir Devens? -Un starts!
Ak dievs! Vai jūs vienreiz izbeigsiet?
Velns ar ārā!
Jūsu tēma ir mīlestība.
Atcerieties: ļaujieties kaislei
un savā mākslā esiet brīvi.
Bet tāpat, lūdzu, atcerieties uzlikt baloniņiem vāciņus.
Tu pārāk daudz domā ar galvu.
Tev vairāk jāsajūt.
Ieklausies sajūtās!
-Nedomā par daudz. -Nedomāt par daudz.
Velns ar ārā, jums sāk sanākt, ne, Džon?
Mazpamazām, Džeison. Mazpamazām.
Grasmēra, skats no Lafriga terases.
Tur nav redzama Kāslrigas migla.
Kā iet tev, tēt?
Nē, viss pagalam.
-Nesanāca. -Kas tas domāts?
Harijs un Megana.
Man tev kas jāizstāsta.
Labi, stāsti.
Nē, nekas.
Nu labi. Labi parunājām.
Kāren!
-Ko tu dari? -Velns ar ārā, vai runāsi ar mani?
-Brauc malā! -Ko? Nē!
Kāren, brauc malā!
Nē!
-Nu taču apstājies! Brauc malā, Kāren! -Ko tu dari?
Brauc malā, Kār...
-Ei! -Kas notiek?
-Atradu viņa laulības zvērestu. -Un?
Tas bija rakstīts pēc parauga.
Nu labi.
Tas nekas. Paraugus izmanto daudzi.
Ko, tiem pieciem īpašajiem vārdiem, kurus grib dzirdēt katra sieviete?
"Mana dzīve pārvērtās "ierakstiet datumu"."
Viņš taču it kā ir rakstnieks.
Jā, bet ne pārāk labs, ne?
Jā, bet tur jau tā lieta, ne?
Viņš pats domā, ka ir.
Ja pats to neapzinās, kā viņš apzināsies mani?
Uzmanies!
-Dieva dēļ! -Kas notiek?
Mēs tagad iesim iedzert.
-Beidzot! Jā. -Paldies dievam!
Laižam! Aiziet!
Nē! Nē, meitenes. Tas man nav ieplānots.
Tas nav rakstīts e-pasta vēstulē!
Vai tā ir satīra?
Nē. Vienkārši vienradzis ar cepuri.
-Sveiks, vecīt! Viss kārtībā? -Jā.
Nē. Vispār nē - nav.
Vecīt, es...
Es pārgulēju ar Ēriku.
Un tagad nezinu, ko iesākt ar Hārperi.
-Skaidrs. -Jā.
-Un ko tu gribi darīt? -Nezinu.
Nu, viņa ir lieliska, bet nav mana sieva.
Varbūt nopērc viņai kartīti ar tādu tekstu.
Piedod.
Piedod. Turpini.
Nopietni. Varbūt ar laiku mēs par kaut ko varētu kļūt.
Fredij, tev nešķiet, ka varbūt tu to gribi tikai tāpēc,
lai nesanāktu, ka sievu un bērnus esi pametis velti?
Tu domā, ka viņu mīlu?
Nedomāju. Nē.
Jo es nedomāju, ka mīlestība ir tāda.
-Nu kāda tad? -Nezinu, bet ne tāda, skaidrs?
Mīlestība ir miers.
Zini, kad skaņa, kuru agrāk nemanīji, piepeši apklust, vai ne?
Un tad iestājas sekunde tāda skaista miera.
Jā? Tā ir mīlestība.
Tikai visu laiku.
Vai varbūt esmu saostījies krāsu.
Tad tas te ir domāts? Miers?
Nē.
Es nezinu, kur beidzos es un sākas viņa.
Zini, nav sanācis gluži tā, kā cerēju.
Gribi par to parunāt? Vai...
Nē, man tikai vajag laiku, lai šo to pārdomātu.
Labi.
Vai domā, ka tas prasīs apmēram nedēļu?
Jo, saprotams, tad būs kāzas...
Es nezinu, Nikij.
Zini, kā reizēm spožu zvaigzni var saskatīt labāk,
ja nedaudz paskatās sāņus?
Man liekas, ar Skotu ir tāpat.
Tāpēc es mirkli paskatīšos sāņus un tad aši atkal atpakaļ,
un tad ieraudzīšu visu.
-Jā, es jau redzēju. -Labi.
-Aproce? -Mēs ejam uz pabu.
Labi, viss kārtībā.
-Sveiki! -Paldies.
Šie pēdējie mēneši bija lieliski.
Man vienkārši liekas, ka tu esi apbrīnojams un drosmīgs cilvēks.
Un tu dzīvo tik droši un pat pārdroši.
Un, kad tu smejies, tas ir tik...
Ja taisies mani pamest, tad varbūt vienkārši...
Jo šī saruna jau ir nenormāli gara.
Labi.
Labi. Nu tad...
Man šķiet, būtu labāk, ja mēs šķirtos.
-Taču ceru, ka neesi... -Labi.
...pārāk bēdīga.
Redzams, ka nav.
Skotu esi redzējis?
-Ko? -Skotu esi redzējis?
Nē.
Kata?
Jā, nē, te ir lipīgs.
Es mēģinu atcerēties un visu saskatīt.
Jā?
Bet es nevaru.
Varbūt izdosies visnegaidītākajā brīdī.
-Jā. -Jā. Nāc šurp.
Kā tu jūties kopā ar Džeisonu?
Es nezinu, Kata.
Nu beidz!
Man galvā ir tik liela putra.
Par visu.
Man vajadzēja trīs mēnešus, lai izlemtu, vai pirkšu šīs kurpes.
Gāju uz veikalu septiņas reizes.
Sadraudzējos ar pārdevēju. Biju uz viņas grupas koncertu.
Es apšaubu katru savu lēmumu.
Man galvā ir tik daudz jautājumu...
Tikai par viņu nav.
Ar viņu, kad ar viņu iepazinos...
Visi jautājumi pazuda.
Un tagad es nespēju iztēloties, ka viņa nebūtu.
Ja nebūtu Skota...
Kā justos es?
Nezinu, Kata.
Baltvīnu, lūdzu.
Tā ir Lorēna. Deviņi gadi.
Ak dievs, paskat tik!
Viņi ir tik jauki!
Jā.
Viņi aug tik lēni...
Kāda ir redzējusi Kārenu?
-Kārenu. -Nē.
NIKIJA
ATTEIKT
Skot?
Skot, tu te esi?
Ak dievs, nē!
Ak dievs!
Ak Jēziņ!
Atradu garāžā - kastē.
Piedod, visur izmeklējos.
Ko tad?
NOSLĒPUMAINAIS DĀRZS
-Man likās, ka esi aizgājis. -Nē.
Nē. Te es esmu.
Nāc šurp!
Viss kārtībā?
Jā, jā.
Vienkārši šis bija ļoti skaļš vakars.
Miers - tas ir jauki.
Klau...
Es gribēju tev pateikt paldies, ka tu pieciet...
Tu jau zini - visu šo.
Ko tu ar to domā?
Nu es taču zinu, ka neesmu visiem pa prātam.
Tā nesaki.
Kata, manā vecpuišu ballē bija trīs cilvēki.
Es varbūt neesmu paškritiskākais cilvēks pasaulē, taču māku skaitīt.
Un tas nekas. Es saprotu.
-Nu, lielākā daļa par mani smejas. -Tu...
Nu, saproti, es... Zini, esmu pretenciozs.
Es lietoju smalkus svešvārdus, kad tie varbūt nav relevanti,
bet es skatos uz tevi...
Un domāju: "Es taču nevaru būt tik briesmīgs, ko?"
Ja ar mani kopā esi tu.
Es zinu, cik ļoti man paveicies.
Es pēdējā laikā esmu pieļāvusi kļūdas un domāju, ka mums vajadzētu parunāt.
Nevajag... Es...
Manuprāt, tas būtu ekscesīvi.
Ko tas nozīmē?
-Viss kārtībā? -Jā, viņa ir mājās.
-Ko viņa darīs? -Es nezinu, Džeis.
Šovakar es biju kā Kārena un viņa bija kā es,
un man būs jāsāk kļūt pret viņu daudz jaukākai,
jo tas ir daudz grūtāk, nekā izskatās.
-Vai mums viss ir kārtībā? -Jā.
Nē.
Bet būs.
Mums tā ir vienmēr.
Jā. Mums tā ir vienmēr.
Vai pacelsi mani vēlreiz, lūdzu?
Labi, nāc.
-Cik rāmi! -Jā.
Neaizmirsti, ka esi man parādā par grafiti.
Ko? Tu man tiešām prasīsi naudu?
Jā, protams.
-Labi. -Ūdenī iekšā!
Nē!
-Varam iet mājās? -Jā, labprāt.
ZVĒRESTA IDEJAS KĀPĒC ES VIŅU MĪLU
KĀREN, TU MANI PADARI PILNĪGU
TU ESI MANA ĪSTĀ
20, 40, 60...
Jā, un pārējo.
Paldies. Lūdzu.
Tulkojis Imants Pakalnietis